314 



13. Skovklimaet 



sluttede Bevoksninger er den 1,81 %>. Paa Morbund er Bevoksningerne 

 meget lysere end paa Muld. Fritstaaende Bøge er meget mørkere; 

 f. Ex. 1,21%. I gamle kraftige Ege er Lysstyrken 3,88%; i unge 

 Bevoksninger kan den gaa ned til 3 %, men senere stiger den meget 

 betydelig, f. Ex. til 10,95 %. Fritstaaende Aske er meget lysere end 

 fritstaaende Ege, har f. Ex. en Lysstyrke paa omtr. 8,51 %; i gamle 

 Askebevoksninger fandtes 13,6 %. I unge Birkebevoksninger kan 

 Lysstyrken gaa ned til 5%, men i gamle fandt han gennemsnitlig 

 25,7 %. Dette kun som Eksempler paa, hvor forskellig Lysstyrken 

 er for de forskellige Træer og Træsamfund, og hvor nøjagtig man 

 nu formaar at udtrykke Forskellighederne. løvrigt maa der henvises 

 til selve Boysen Jensens interessante og vigtige Afhandling. Lig- 

 nende Maalinger findes hos Hesselman ogWiesner (1893 og andre 

 Arbejder). Ogsaa for Skovbundsurternes Vedkommende foreligger 

 der en Række Maalinger over, hvad de fordrer af Lysstyrke. 



Styrken af det Lys, der naaer Skovbunden, afhænger ikke blot af 

 selve Træets Natur og Plads i Rækken af Lys- og Skyggetræer, men 

 ogsaa for de løvfældende Træers Vedkommende afAarstiderne, hvad 

 allerede er omtalt tidligere. Den store Forskel mellem Skovbunden 

 i April-Maj og i Midvaaren kender alle. Cieslar har fundet, at 

 Skovbunden i en Bøgeskov faar 4—5 Gange mere Lys efter Løvfaldet 

 end før dette. 



Ogsaa Blomstringen afhænger af Belysningen. Mange Arter 

 kan utvivlsomt Aar efter Aar vedblive at frembringe grønne Skud 

 fra de i Jorden hvilende Stængler, men ikke naa til Blomstring, før 

 maaske et Tilfælde bringer stærkere Lys tilveje. Den større Rigdom 

 af Blomster i Forvaar og Midvaar sammenlignet med Sommertidens 

 store Blomster -Fattigdom, da saa mange af Vaarplanterne helt er for- 

 svundne, og Græssernes Tid er oprunden, er ogsaa omtalt. 



Endvidere har Skovens Alder Betydning. Den meget unge 

 Bøgeskov, »Tykningen«, hvis Alder er op imod en Snes Aar, kan 

 være saa tæt og mørk, at der, som nys nævnt, faktisk ikke ses en 

 eneste grøn Plante paa Skovbunden. Naar den samme Skov er bleven 

 udhugget, er vokset til og bleven lysere, vil den maaske have en 

 rig Bundvegetation. I Stævningsskovene er Plantevæksten meget 

 forskellig de forskellige Aar, fordi en Lysperiode for Skovbunden 

 afløses af en Skyggeperiode. Enkeltheder om den »Sukcession«, d. e. 

 Rækkefølge af Skovbundens Arter, der saaledes finder Sted i vore 

 Skove, efter som Kaarene forandres, kan jeg ikke angive. 



Skovbundens Belysning er iøvrigt ingenlunde ens i samme Skov, 

 da Afstanden mellem Træerne er forskellig, og der er A åbninger i 

 Løvlaget, gennem hvilke Lys falder ned. I Solskin med stille 



