14. Assimilationsarbejdet 



343 



Bladet af Skovsyre (Fig. 186) har mærkværdig høje Hudceller 

 navnlig sammenlignede med det kun 2—3 Cellelag tykke Bladkød. 

 Naar Palissadecellerne mest nærmer sig til den typiske Form, er det 

 som i Fig. D (»Tragtceller«). Lufthulerne i Bladkødet er store. 



Et andet tykkere, men ogsaa meget lakunøst, Blad findes hos 

 Milturt (Chrysosplenium oppositifolium ; Fig. 187). Til dets Ejendom- 

 meligheder hører, at Spalteaabningerne paa Undersiden til Dels ligger 

 ordnede i Grupper (Fig. F.). 



Lignende Skyggebladsbygning findes hos mange andre saasom 

 Stellaria holostea og graminea, Cor y dallis fabacea, Desmerurt (Adoxa 



Fig. 186. Oxalis acetosella. Ungt Blad. A, B og C, Tværsnit; Oversiden vendt opad. Kun paa 

 Undersiden findes de noget indsænkede Spalteaabninger. Ofte er der ingen Grønkorn paa Palis- 

 sadecellernes øverste Væg. D, Del af et lignende Tværsnit. Palissadecellerne er omvendt kegle- 

 formede (»Tragtceller a j. E. Overhudcelle fra Oversiden med de nedenunder liggende Palissadeceller. 

 Væggene i Huden er meget tynde. (E. W.) 



moschatellina), der har udprægede Armpalissadeceller (Fig. 188), Breg- 

 nerne (se ogsaa A. Vinge i Botan. N otiser 1886) og flere. Det er 

 bekendt, at i saadanne Blade fremhersker Svampvævskarakteren desto 

 mere, jo mere udpræget Skyggeblade de er. 



At Bladets Bygning er forskelligt efter Belysningens Styrke, er 

 paavist af Pick og Stahl. Denne Forskel mellem Solblade og 

 Skyggeblade er omtalt i de almindelige Lærebøger og mange andre 

 Steder, og f. Ex. oplyst ved en Mængde Billeder af Hessel m an 

 (1904: S. 403, 405, 407, 408, 409, 419, 420, 421, 423 osv.), derefter 

 Wiesners Metode angiver Lysstyrken paa Voksestedet. Samme In- 

 divid kan have Blade med forskellig Bygning. Særlig fremhæver 

 han Foraarslysets store Betydning for Assimilationsparen kymets Ud- 

 vikling. Planter, som under deres Udvikling har en nedstemt Lys- 



