356 



15. Lys og Skygge. Fysiologisk Grenordriing 



ledes angiver Büsgen: En Bøg, der er 50 — 60 Aar gammel, vil 

 gennemsnitlig paa en varm Sommerdag lade 10 Kilogram Vand gaa 

 bort ved Fordampning. En Hektar af 115-aarig Bøgehøjskov for- 

 bruger daglig 25,000—30,000 kg Vand, af en 50-60 aarig 15,000— 

 20,000 kg og af en 35-aarig Stangskov 5000—6000. Men selvfølgelig 

 forandres disse Tal meget efter Forholdene. Bøgen staar i H. t. For- 

 dampningens Størrelse tilbage for Ask, Birk og Æl, hvilken sidste 

 hører til de stærkest transpirerende, men foran Ælm, Lønnearterne 

 og Eg. 



Fordampningen hos Træerne kan i tørre Sommere overstige den 

 samtidige Mængde af Nedbør; de maa da tage det Vand, de be- 

 høver, fra den Mængde, som de foregaaende Maaneder har ydet, og 

 fra dybere Jordlag. At Træer udtørrer Jorden under sig, ser man 

 ofte, idet Urtevæksten under et Træ forkrøbler og tørrer ud. Tid- 

 ligere anførtes et Exempel paa, at Tæpperne af Bingelurt inde i 

 Bøgeskovene kan staa med slapt hængende Blade; det er næppe 

 deres egen Fordampning inde i Skoven, som er Skyld heri, men den 

 Udtørring af Skovbunden, som Højskoven foraarsager. 



Fordampningen kan imidlertid ogsaa blive for stærk for Vedplan- 

 terne selv, og navnlig kan Blæsten være en farlig Fjende, som alle- 

 rede omtalt i Kap. 6. (Forøvrigt se O. G. Petersen 1908: 132-136). 



Lyset er, som vi saa i Kap. 14, en højst nødvendig Faktor for 

 Planternes Ernæring; men Lyset kan blive baade for stærkt og for 

 svagt, saa at Planterne lider. Er det for stærkt, vil Bladgrøntet 

 blive ødelagt, Bladene blive blege eller gullige. Til en vis Grad kan 

 i alt Fald nogle Arter læmpe sig herefter ved at stille Bladpladerne 

 under andre Vinkler mod Lysstraalerne, som Skovsyren; hos andre 

 Arter synes andre Midler at føre til det samme Maal, saaledes maaske 

 de Foldninger af Bladpladerne, som man i stærk Sol ser hos dem, 

 f. Ex. hos Bøgen, medens de i Skyggen værende Blade er flade. 



Fare for for stærkt Lys er vi næppe meget udsat for i vor Natur, 

 i alt Fald for Vedplanternes Vedkommende. Derimod er Fare for - 

 for svagt Lys overordentlig almindelig. Skovbundsurter udelukkes 

 fra mangen en Skovbund, fordi de ikke kan assimilere tilstrækkelig i 

 det dér værende svage Lys, eller, hvis de kan dette, saa lærer Er- 

 faringen, at Blomstringen og dermed Frøformeringen hindres. I Ved- 

 planternes Arkitektonik og i Skovens hele Artssammensætning har 

 det for svage Lys ligeledes en aldeles fremragende Betydning. Der 

 hersker overhovedet en forbitret, skønt lydløs Konkurrence om Ad- 

 gang til Lyset; den er tredobbelt, nemlig 1) en Kamp mellem det 

 enkelte Individs egne Skud, 2) en Kamp mellem Individerne i ens- 



