15. Lys og Skygge. Fysiologisk Grenordning 



361 



ni il g«; Meningen er, at de unge Træer fordeles i forskellige Højde- 

 klasser. »Sprednings« -Evnen er forskellig for de forskellige Arter 

 (stærk hos Bøg, Eg og Fyr, svag hos Rodgan og Ask) 1 . 



»Stangskov«. Naar den unge Skov er bleven en tyve-tredive 

 Aar gammel, griber Forstmanden ind og hugger bort; endnu flere 

 svagelige og slet formede Træer forsvinder, og i Aarenes Lob for- 

 mindsker han yderligere Tallet af Træer pr. Hektar. Medens Arealet 

 i de første Aar maaske bar Tusinder af unge Træer pr. Hektar, 

 ender det saaledes om Hundrede Aar med at bære maaske 50 — 200 

 paa det samme Areal 1 . Naar Skoven dannes af Træer af samme 

 Art, vil de gensidig forme hverandre, fordi de er lige stærke i Hen- 



Fig. 200. En Bøgeskov i Vendsyssel. Ved Afdrivningen af Skoven er der endnu et lille Parti tilbage, 

 der giver som et idealt Snit gennem Skoven. (Fot. af Dr. K. J. V. Steenstrup.J 



seende til at kunne taale Skygge. Mellem jevnaldrende Individer 

 vil der vel kun være ringe Forskel. Dog har de ydre Kaar Ind- 

 flydelse; Lyskravet er mindre for Træer i god Jord og et godt Klima. 

 Er Alderen forskellig, kan der være Forskel, i alt Fald gælder det 

 som Regel, at Frøplanter taaler noget mere Skygge end Modertræerne 

 oven over dem, et interessant biologisk Forhold, der er hensigts- 

 mæssigt for Opvæksten og Skovens Foryngelse. Under Bøg, Rødgran 

 og Ædelgran ser man derfor ofte en rig Opvækst af unge Planter, 

 selv i ret stærk Skygge 2 . Det angives ogsaa, at der er Racer, som 

 taaler mere Skygge end andre. 



1 Spørgsmaalet om „Spredningen" er i vor Literatur behandlet f. Ex. af 

 Hauch i flere Arbejder (1904; se ogsaa 1908 og Hauch & Oppermann). 

 3 S. Boysen Jensen 28, 39. 



