15. Lys og Skygge. Fysiologisk Grenordning 



363 



end Vortebirken. Dette er en i Literaturen meget omtalt, interes- 

 sant og vigtig Sag, som endog har givet P. E. Müll er Anledning 

 til i 1905 at faa en Undersøgelse om Træernes Forhold til Lys og 

 Skygge sat i Gang af »Dansk Skovforening« ved P. Boysen Jen- 

 sen, til hvis Arbejde 1910 der gentagne Gange er henvist (f.Ex. S. 313), 

 og som jeg væsentlig lægger til Grund for det nærmest følgende. 



Den første, som gennemførte en Undersøgelse over Træernes Evne 

 til at taale Skygge, var Tyskeren Gustav Heyer (1852, 1856). 

 Han gjorde opmærksom paa en Række Forhold, paa hvilke man kan 

 kende Lystræer og Skyggetræer fra hverandre, f. Ex. den mør- 

 kere eller lysere Krone; en tæt og mørk Krone røber et skygge- 

 taalende Træ, f. Ex. Gran, Bøg, Lind osv., en aaben og tynd Krone, 

 som Lyset trænger igennem, viser et Lystræ, f. Ex. Birk og Skovfyr, 

 og han ordnede Træerne i en Række efter deres Evne til at taale 

 Skygge. 



Omtrent samtidig (1854) og uden at kende Heyers Undersøgelser 

 kom Chr. Vaupell ind paa de samme Studier. I sin Bog om »Bø- 

 gens Indvandring i de danske Skove« fortæller han, der ved Steen- 

 strups Undersøgelser over Tørvemoserne selv kom ind paa Tørvemose- 

 studier, om de Forandringer, der i Tidernes Løb er foregaaet med 

 Danmarks Plantevækst. Om Lysets Betydning for denne Forandring 

 skriver han: »Denne gik op for mig ved mit Besøg i Silkeborgskovene. 

 I ingen anden Skovegn er der saa god Lejlighed til at iagttage, 

 hvorledes Birken stadig maa vige for Bøgen; man ser her tydelig, at 

 det er Lysforholdene, der kommer til at afgøre, hvilken Træart der 

 skal blive den dominerende i Skovene. Overensstemmende hermed har 

 jeg ogsaa udtalt mig i et Foredrag i den naturhistoriske Forening i 

 1854.« 



Under et Besøg i Tyskland blev han bekendt med Heyers Bog, 

 i hvilken han fandt sin egen Opfattelse gennemført med en Konse- 

 kvens, han ikke havde anet. Men han gik dernæst videre, og gen- 

 nem en lang Række Undersøgelser i Landets forskellige Skove, kom 

 han til et andet og væsentlig rigtigere Resultat end Heyer, skriver 

 Boysen Jensen. Han publicerede dem i sin klassiske, meget in- 

 teressante Bog »De danske Skove«, der udkom 1863 efter hans Død. 

 Han delte Træerne i tre Klasser: 1. Klasse: Gran, Bøg, Lind og 

 Avn. Disse giver saa megen Skygge, at ingen Underskov kan trives 

 under dem. (Se ogsaa S. 313). 2. Klasse: Løn, Ælm, Ask, Æl 

 og Eg. 3. Klasse: Birk, Fyr, Asp og Lærk, der er de mest ud- 

 prægede Lystræer. Boysen Jensen skriver herom: Denne Inddeling 

 er, saavidt jeg har kunnet kontrollere, fuldkommen rigtig, det vil 

 sige gældende under de Forhold, som hyppigst foreligger her i Landet.« 



