376 



16. Blomstringen 



Derved, at disse Arter ikke har Evne til at vokse i saa tætte Samlag 

 som de hvidblomstrede, kan de ikke gøre sig saa gældende som disse. 

 Endnu sjældnere er de grønne (Fliglæbe), brune (enkelte Gøge- 

 urter, Dansk Ingefær) eller grønlig-brune (Brunrod, Nellikerod, 

 Rederod, Flueblomst) Blomster. 



Det synes meget naturligt, at de hvide, gule og lyserøde Blomster 

 er de almindeligste, thi man vil let kunne overbevise sig om, at de 

 er de mest synlige i Skovens svagere Lys, selv ved Aftentide; In- 

 sekterne kan lettest finde dem; maaske spiller Natsværmere en vigtig 

 .Rolle ikke blot for Arter som Vedvindel, men ogsaa for Skovurter. 

 Entomologerne bør undersøge Sagen. Biisgen giver en lidt anden 

 Forklaring: dette Hyppighedsforhold af de forskellige Blomsterfarver 

 forklares vel mindre ved den større eller ringere Modsætning til den 

 brune Bundfarve [i Bøgeskoven] end derved, at Bierne, der foretrækker 

 den blaa og den røde Farve og tillige aabent solrigt Land, er sjældne 

 (»træder tilbage«). Dette synes dog ikke at give nogen tilstrækkelig 

 Forklaring. Her kunde vel tilføjes, at det især er Fluer og Myg, 

 der søger til de hvide og gule Blomster, og at disse Insekter er langt 

 talrigere i Skoven end Bierne. Det synes i første Række at maatte 

 være Farverne, der vejleder Insekterne, thi Blomster-Duft er sjælden 

 hos Skovblomster. 



Blomsternes Stilling og Form synes ogsaa i det hele tilpasset til 

 Insektbesøget, idet de laveste Arter har mere eller mindre opadvendte 

 og regelmæssige Blomster (Simmer, Skovmærke, Løgurt, Guldstjerne, 

 Løg, Dueurt, Vorterod, Storkenæb, Nellikerod, Skovsyre, Firblad, 

 Potentil, Kodriver, Lungeurt, Fladstjernerne, Skovstjerne). Derimod 

 har en stor Del af de højere Arter sidevendte og uregelmæssige Blom- 

 ster, som har en Underlæbe, der tjener til Landingsplads for Insekterne 1 

 (f. Ex. Brunrod, de forskellige Læbeblomstrede og Gøgeurter, Skæl- 

 rod, Koføde, Springbalsamin og fl.), men gennemført er dette ikke. 

 Nogle høje Arter har nemlig hængende eller sidevendte og regel- 

 mæssige Blomster (saasom Storkonval og Klokke), og omvendt har 

 andre, der er lave, sidevendte uregelmæssige Blomster (f. Ex. Ærenpris, 

 Lærkespore, Linnæa). Nedadvendte og regelmæssige har f. Ex. Blaa- 

 bær, Tyttebær og Bølle. 



I øvrigt kan man her ligesom ved Vedplanterne skjelne mellem 

 Arter med aabent liggende, halvskjult og skjult Honning; i Overens- 

 stemmelse hermed synes Blomsterne tilpassede til Besøg af Fluer, af 

 Bier og Humler eller lignende med kort eller middellang Sugesnabel, 

 eller af Sommerfugle. Der synes her at være en taknemlig Opgave 



1 Det er vist Grevillius, som først har gjort opmærksom herpaa. 



