17. Frøspredning 



381 



lægge Frøene; men her maa dog erindres, hvad ovenfor nævntes, at 

 mange Fugle kan blive tagne af Rovfugle eller dræbte af Mennesker, 

 førend dette er sket. 



En anden Form for Frøspredning kalder Sernander den »syn- 

 z o i ske«; det er en Spredning, ved hvilken Dyrene slæber af med 

 Frugterne eller Frøene for at fortære dem eller dog noget spiseligt, 

 der er i Forbindelse med dem, og herved ogsaa kan tabe eller glemme 

 dem. Det er især Myrerne, der herved er virksomme, og det er navnlig 

 de olieholdige »Navlevorter«, der findes paa Frøene af en Del Arter, 

 som fortæres, hvilket netop synes at være disse Smaalegemers Be- 

 stemmelse. Hos Vedplanter er de, som rimeligt er, sjældne, findes 

 f. Ex. hos Gyvel og Tornblad. Hem b erg anfører (1913: 351), at 

 Skovmyrerne ogsaa slæber Avnens Nødder hen til deres Tuer og 

 derved formodentlig taber mange undervejs. Ogsaa Regnorme drager 

 dem, meddeler han, ned i deres Huller, af hvilke deres Svøb tillige 

 med andre Blade rager kræmmerhusformet op. 



Sluttelig er der den »epizoiske« Spredning, ved hvilken Frø 

 eller Frugter hæftes til Dyrene, som saaledes ufrivillig kommer til at 

 transportere dem længere eller kortere Strækninger. Der er næppe 

 Tvivl om, at Linnæa's klæbrige Nødder paa denne Maade er førte 

 herned fra den skandinaviske Halvø, og er blevne udsaaede i vore 

 Naaleplantager. Det samme gælder ganske sikkert mange Urter, 

 f. Ex. Arter af Pirola og Orkideen Goodyera, som ogsaa kan findes 

 hist og her i vore Plantager og ligeledes »er sjældne Arter« 1 . 



At andre Spredningsmidler undertiden kommer til at gøre Nytte, 

 fremgaar af, hvad foran sagdes om Transport over Is og frosne Sne- 

 marker. Ogsaa indfrosne i Is kan Frø føres med Strøm og Vind til 

 andre Steder. Den samme Arts Frø kan saaledes blive transporterede 

 paa forskellig Maade. Hem b er g har i sin interessante Afhandling 

 om Avnen (1913) omtalt sine Iagttagelser over Transporten af dens 

 Nødder ved Vind, Dyr og Vand (fersk Vand, Havdrift, Isdrift). Han 

 omtaler ogsaa Avnens Indvandring til Sverige i geologisk Nutid og 

 antager den foregaaet fra Syd ved Trækfuglenes Vandringer (Duer, 

 Finker og Ænder). Han gør nøjere Rede for de Veje, ad hvilke 

 dette maa være foregaaet, og opponerer mod den Tro, at Trækfuglene 

 vandrer med tom Mave. Frøædende Fugle kan beholde Føden ufor- 

 døjet i flere Timer. Hertil slutter sig hans nyeste Arbejde om Bøgens 

 Indvandring (1918). 



Urternes Frøspredning f'oregaar væsentlig ved de samme Midler 

 som Vedplanternes, men nogle af disse benyttes hyppigere end hos 



1 Jvfr. Warming 1904. 



