17. Frøspredning 



383 



spredte. Dette sidste gælder dog næppe i nogen særlig Grad de 

 egentlige Skovbundsurter. 



Haarede»Frø« (i videste Forstand) har Skov-Dueurt, Gederams, 

 Skovsalat og andre Kurvplanter, Baldrian og en Del Græsser som 

 Calamagrostis. Men det er kun en ringe Procentdel af Skovbundens 

 Arter, der er udstyrede med Vindspredningsmidler baade i Sammen- 

 ligning med Vedplanterne og i Sammenligning med de mange Arter 

 paa aabent Land og ved Vand. I Skovens Indre er der for vindstille. 



Derimod findes her et helt andet Spredningsmiddel , der næsten 

 ganske mangler hos vore Vedplanter, nemlig Hæfteredskaber i 

 Form af Krogbørster og klæbrige Haar, hvorved Frøene kan hæftes 

 til Dyrs Pels eller Fjer eller til Mennesker, der færdes i Skoven, og 

 derved føres omkring og efterhaanden udsaaes. Disse mærkelige 

 Indretninger findes med nogen Variation, som her maa forbigaas, hos 

 Steffensurt, Burre-Snerre, Skovmærke, Burre, Nellikerod, Agermaane, 

 Kandfrø, Sanikel og, uden for Skoven, f. Ex. hos Gulerod, Brøndsel, 

 Hundetunge og fl. Hvem har ikke ved at færdes i Skovene faaet 

 Nødderne af Steffensurt eller Skovmærke hængende paa sig. Dette 

 er en Frøspredningsmaade, der viser en lige saa stor Tilpassethed til 

 Skovbundens Naturforhold som Vedplanternes til de højere Luftlag. 

 Kun een Vedplante har saadanne Hæfteapparater, men det er ogsaa 

 en Art, der optræder i Lavstaudelaget, nemlig Linnæa. 



En anden Art Frøspredning ved Dyr er som anført ikke ukendt 

 hos vore Vedplanter, men er langt almindeligere hos Skovurtern e 

 nemlig ved Skovmyrerne. Som nævnt S. 381 er Frøene hos en 

 Kække Arter udstyrede med smaa, kødfulde og navnlig paa Fedt 

 rige Legemer, »Navle vorter«, som Myrerne spiser, og for hvis Skyld 

 de slæber Frøene bort. Det er vel Otto Kuntze, der først har 

 gjort opmærksom herpaa, og senere har Hildebrand o. a. omtalt 

 dette; men især Se mander har (1906) behandlet denne Sag i et 

 stort, omfattende Arbejde og godtgjort Rigtigheden af Sammenhængen 

 ved omfattende Forsøg. Hos de stærkt »myrmekofile« Arter blev 

 Frø, som han havde henlagt ved Myrernes Stier, fjærnede i Løbet af 

 2—10 Minutter. »Myrmekochorerne«, d. e. de Arter, hvis Frø spredes 

 ved Myrer, er især almindelige blandt Skov- og Ruderatplanter. 

 Omkring Myretuerne vokser mange myrmekochore Arter, som Mj^rerne 

 aabenbart har udsaaet; saadanne Arter er efter Sernander: Simmer, 

 Lærkespore, Guldstjerne, (Vintergæk), Døvnælde, Skælrod, Kodriver 

 (Primula acaulis), Lungeurt, Læbeløs (Ajuga pyramidalis), Gulaks, 

 Flitteraks (Melica nutans), Carex digitata, Haaret Frytle (Luzula 

 pilosa), Asarum, Svaleurt (Chelidonium), Koføde (Melampyrum pratense), 

 Viola hirta og odorata. (Se ogsaa Sernander 1901). 



