18. Efteraaret 



393 



sig fra hverandre, idet en Midtlamel i Cellevæggene opløses, hvorpaa 

 de runder sig af, og nu er Sammenhængen mellem dem saa ringe, at 

 en svag Rysten — end sige Stormen — kan bringe Bladet til at 

 falde. Kommer dertil, at Nattefrost indvirker paa Løsningslaget, kan 

 man se Bladene stille og lydløst regne af Træerne, naar Morgensolens 

 Straaler træffer dem. Det eneste, der egentlig sønderrives, er Led- 

 ningsstrængene (Karstrængene), hvis Tal og Ordning senere ses paa 

 Bladarret. Wiesner antager, at det er Syrer, der opløser Midt- 

 lamellen, Molisch at der er et eget, Cellulose opløsende Ferment; 



Fig. 210. Fig. 211. 



Fig. 210. Lind. (Botan. Have ; Oktober 1897.) De nedre Grene er afbladede før de øvre. (E. W.) 

 Fig. 211 . Unge Bøge. (Botanisk Have; Oktober 1897). De øvre Grene bar først mistet deres Blade. (E.W.) 



helt klar er Sagen næppe endnu. Ogsaa andre Forhold i Naturen 

 kan fremkalde eller fremskynde Bladfald, hvad der er vist ved Forsøg, 

 f. Ex. det, at Grene anbringes i dampmættet Luft, eller pludselig bringes 

 i meget tør Luft, eller holdes i Mørke. 



Sammensatte Blade falder ofte ned i Stumper og Stykker, idet de 

 enkelte Smaablade falder hver tor sig, og det undertiden i en vis 

 Rækkefølge, f. Ex. nedenfra opefter, saa at i mange Tilfælde Ende- 

 smaabladet til sidst sidder alene tilbage paa den nøgne Bladstilk (se 

 f. Ex. Hestekastanie, Pterocarya, Valnød, Ask, Hyld, Rose, Røn). 



De anatomiske Fremtoninger er imidlertid ikke afsluttede med 

 Dannelsen af Løsningslaget; ved Bladfaldet er der jo dannet et Saar, 

 en Indgang til Plantens Indre, der kunde blive farlig for Plantens 

 Liv (give for stærk Fordampning, give Vej for Snyltesvampe og 

 Bakterier); det maa læges, og Lægemidlet er oftest et Lag af Kork- 

 celler, der dannes tæt under Løsningslaget; straks efter Bladfaldet 

 er Saarfladen grøn, fordi Grenens Grønvæv skinner igennem, men 



