402 



19. Løvfaldets Betydning for Skovbunden 



Tyttebær, o. a. med fladt strygende Rødder. Mindre tilbøjelige til 

 Mordannelse er Eg, Skovfyr, Lærk, og vel især de Arter, der har 

 dybtgaaende Rødder. Skovfyr, Eg og Birk siges endog at »fortære« 

 Mor en d. e. sønderdele og gennemlufte den. 



Det er let at forstaa, at Plantevæksten og Floraen paa Morbund 

 maa blive en helt anden end den foran omtalte paa den løse Muld. 

 Træerne vokser langsomt, bliver lave, ofte toptørre. Grenene bliver 

 krummede; ofte er de tillige med Stammerne dækkede med Lav. Til 

 de for Mor karakteristiske Arter hører navnlig følgende: Bølget 

 Bunke, Skovstjerne, Majkonval, Blaabær, Tyttebær, Tormentil, 

 Lyng, i ringere Grad Liliekonval (der ogsaa kan findes paa løs 

 Muld); fremdeles af Græstypen: Blaatop og Katteskæg 1 ; dernæst Mos 

 (Dicranum-Arterne, Leucobryum glaucum), til Dels ogsaa Laver, navn- 

 lig paa Lynghederne, hvor de danner en støvfin Humus, der lejrer 

 sig mellem Lyngens Affald. 



Bølget Bunke dækker ofte i store Mængder, som blegt rødlig- 

 brune Græsmarker med i Vinden bølgende Blomsterstande, den gamle 

 Bund i afdreven Bøge- og Granskov (Pig. 212). Dette Græs er meget 

 karakteristisk for Morbund, men hører til dem, der med deres Trævle- 

 rødder gennemborer og gennemlufter Moren, saa at Regnen kan komme 

 til at udvaske den; derfor medvirker det til at »fortære« den. Det 

 samme skal andre Græsarter og Blaamunke gøre. 



Morbundens Planter er mere eller mindre xeromorfe, fordi Bunden 

 er »fysiologisk tør«. Om Bunden i en Bøgeskov bliver Muld- eller 

 Morbund afhænger, som det vil forstaas af det anførte, af de ydre 

 Kaar og Forstmandens Behandling. Undertiden kan en Vej i en Skov 

 danne Skel mellem to Afdelinger, den ene med Muldbund, den anden 

 med Mor. 



Den Træart, der har dannet Mor laget, har i Regelen svært ved 

 at forynge sig selv; den kan vanskelig vokse i sit eget Affald. Man 

 kan derfor se Bøgeskov dannet af store, 25 m høje, gamle Bøge, som 

 er dødsdømte. Deres dybere gaaende Rødder er døde, de bliver toptørre 

 og sygner hen, og Selv-Foryngelse kan ikke finde Sted, fordi Kim- 

 planterne ikke trives paa Morbunden. Men hele Skovens Liv afhænger 

 af, om dens Træer kan forynge sig ved Selvsaaning. 



Mordannelse modarbejdes med Held, og Humussyrerne neutrali- 

 seres heldig ved Kalk eller Mergel, hvad Forstraad H. C. Ulrich 



1 Galluna, Convallaria majalis, Deschampsia flexuosa, Luzula pilosa, Majan- 

 thernum bifolium, Molinia coerulea, Nardus stricta, Potentilla erecta, Trientalis, Vac- 

 cinium Myrtillus, V. Vitis idæa. 



