20. Bakterierne og Kvælstoffet i Skovbunden 



409 



Svampes Vedkommende er det nemlig- konstateret, at ogsaa de kan 

 assimilere Luftens frie Kvælstof. Dette er Tilfældet for følgende 

 Svampes Vedkommende: Alternaria tenuis, Macrosporium herbarum, 

 Hormodendron cladosporioides og Cladosporium herbarum, der alle er 

 almindelige paa henfaldende Planterester i Skovbunden (Frölich 8). 

 Endvidere er Kvælstof binding paavist hos Arter af Svampeslægten 

 Phoma, som isoleredes fra Jorden omkring Rødderne af Planter af 

 Lyngfamilien (Ternetz 9). Sandsynligvis er ogsaa de i højere Plan- 

 ters Rødder levende Svampe (Mykorrhizasvampe), der omtales i næste 

 Kapitel, kvælstofbindende. Endelig er nogle af de i Jordbunden al- 

 mindelige Skimmel- og Mugsvampe, nemlig Arter af Slægterne Mucor, 

 Pénicillium og Aspergillus kvælstofbindende. 



Om alle de kvælstofbindende Bakterier og Svampe gælder det, at 

 de kræver Tilførsel af kulstofholdig, organisk Næring. De kan der- 

 for ikke trives paa ren mineralsk Jordbund, d. e. Jordbund, hvor or- 

 ganiske Stoffer fuldstændig mangler. 



Foruden ved Organismernes Virksomhed tilføres der Jordbunden 

 kemisk bundet Kvælstof gennem Nedbøren, som indeholder smaa 

 Mængder af Ammoniak og Salpetersyre. 



Det Kvælstof, som ved kvælstofbindende Bakteriers og Svampes 

 Virksomhed tilføres Jordbunden, frigøres sluttelig ved de efter disse 

 Organismers Død indtrædende Nedbrydningsprocesser som Ammoniak, 

 paa samme Maade som Kvælstoffet i de højere Planter ved Nedbryd- 

 ningsprocesserne. Der dannes derfor stadig Ammoniak, som bindes 

 af de i Jordbunden tilstedeværende frie Syrer, hvorved der dannes 

 Ammoniumsalte. I alkalisk Jordbund kan fri Ammoniak være til 

 Stede. I de fleste Tilfælde forbliver Ammoniakforbindelserne dog 

 ikke som saadanne i Jordbunden, men iltes ved Bakteriers Virksom- 

 hed til Salpetersyre, der med Jordbundens basiske Stoffer danner Ni- 

 trater. Denne Proces kaldes Nitrifikation og har allerede længe 

 været kendt, førend man lærte de Bakterier, der her er de virk- 

 somme, at kende. Det lykkedes i 1890 Win o grad sky (10) at 

 rendyrke disse Bakterier, og han kom til det Resultat, at der findes 

 to Slags Bakterier, som er virksomme. Den ene Slags er ovale og 

 selvbevægelige og er virksomme ved det første Skridt af Iltningen, 

 idet de ilter Ammoniakforbindelserne til Salpetersyrling (Nitritbak- 

 terier). Den anden Slags er tynde og stavformede og bevirker 

 Salpetersyrlingens (Nitriternes) Iltning til Salpetersyre. Disse Bak- 

 terier spiller saaledes en vigtig Rolle i Jordbunden, idet de be- 

 virker, at Planterne forsynes med Nitrater, som er den Kvælstoffor- 

 bindelse, der er gunstigst for de fleste højere Planter. De er for- 

 øvrigt ejendommelige i næringsfysiologisk Henseende derved, at de 



