430 



22. Skovbundens urteagtige Livsformer. Samlag 



eller plurienne, f. Ex. Geranium Robertiannm, Chærophyllum temulum, 

 Torilis anthriscus, Myosotis silvatica, og flere af de Bienne kan være 

 vinterannuelle. 



Ogsaa alle Bienne og Plurienne begynder med Roset og forbliver 

 paa Rosetstadiet, indtil Blomstring indtræder. Om Sommeren ser man 

 da paa Skovbunden de langstilkede Grundblade af disse kraftige Arter, 

 hvis Lysskud ved Vinterens Begyndelse drages lidt dybere ned i 

 Jordskorpen som Følge af Primrodens ejendommelige Sammentrækning. 



I øvrigt er Literaturens Angivelser om Livsvarigheden hos de 

 hapaxanthe Arter vist nok meget mangelfulde og rnaaske ogsaa en 

 hel Del fejlfulde. Det er ikke nok at drage Slutninger af Skuddenes 

 Bygning; man maa med særlig Udholdenhed og Omhyggelighed følge 

 Individernes Udvikling og studere deres Bygning, saaledes som K. 

 Johansson har gjort for Gotlands Vedkommende, for at faa fuldt 

 paalidelige Resultater. Hvis jeg her slaar alle Hapaxanther sammen 

 i een Gruppe, vil denne komme til at tælle 34 Arter eller 9,7i % af 

 alle Skovbundsurter. Medtagne er da ogsaa Halvparasiterne og de 

 hapaxanthe Klatreplanter. 



6. Stedbundne, fleraarige Mellemstokplanter uden særlige Am- 

 meorganer. Med Navnet »Tue stauder« kan man maaske betegne de 

 enklest udstyrede af Staudernes ret mangeformede store Gruppe, nemlig 

 dem, der har en Mellemstok med alene oprette eller opstigende (ortho- 

 trope) Skud, men ingen ægte plagiotrope Vandringsskud (er »sted- 

 bundne«); de har altsaa hverken Lysudløbere eller Jordudløbere eller 

 andre Former af plagiotrope Jordstængler. 



Mellemstok har jeg 1918 foreslaaet at kalde de i Jordskorpen 

 liggende oprette eller skraat stillede, mere eller mindre grenede Stængler, 

 som er Grundstykker af Plantens oprette Lysskud. De bærer For- 

 yngelsesknopperne for næste Vækstperiode, og naar disse efter deres 

 Tur har dannet Lysskud, og Vækstperioden er til Ende, dør Lys- 

 skuddene ned omtrent til Jorden og efterlader nye Grundstykker i 

 Jordoverfladen eller Jordskorpen, levende og med Foryngelsesknopper. 



I nogle Tilfælde varer Primroden gennem hele Individets Liv (som 

 »Pælerod«) og knytter alle disse Skudrester af flere Generationer 

 sammen til, hvad den ældre Morfologi kaldte »mangehovedet Rod« 

 (Radix multiceps) eller »mangehovedet Rodstok« (Rhizoma multiceps); 

 hos andre Arter dør Primroden før eller senere og erstattes af Bi- 

 rødder fra Grundstykkerne (»Trævlerod«), og disse skilles da før eller 

 senere ad, idet Grundstykkerne efterhaanden dør bort i deres nederste 

 Del, men de vil dog vedblive at danne en Tue, der er desto tættere, 

 jo flere og jo mere oprette og tætstillede Lysskuddene er. Som Exem- 



