22. Skovbundens urteagtige Livsformer. Samlag 



447 



af hvilke Vicia cracca og V. sepium er de almindeligste, V. silvatica 

 den stateligste med sine hvide Kronblade med violette eller lilla Aarer, 

 og to Arter Fladbælg, Lathyrus Silvester, der bliver 1,5 m lang og 

 findes hist og her i Skovbryn og Hegn, samt den lille gulblomstrede 

 L. pratensis. Mægtigst af alle vore Klatreplanter er Humlen, der 

 ligesom Vedvindel altid slynger til højre, og ligesom vore allerfleste 

 andre Klatreplanter navnlig horer hjemme i Skovbryn og Hegn (Fig. 

 222), desuden f. Ex. i Ællekrat. Jeg har i Sydsjælland set Exem- 

 plarer med 6—7 Mands Højde. Efter Joh s. Schmidt 1 synes den 

 at mangle i store vestlige Dele af Jylland og i enkelte andre Egne. 



Fig. 222. Frodig Humle paa et Hegn i Nordsjælland. (E. W.) 



En Del af sin Udbredelse skylder den formentlig ogsaa, at den har 

 været dyrket. Den har en stor, kraftig Mellemstok med baade Lys- 

 og Jordudløbere. En anden fleraarig Slynger er Gærde- Snerlen [Con- 

 volvulus sepium), der altid slynger til venstre. Den optræder især i 

 Hegn, Skovbryn og Krat paa fugtige Steder; selv i Rørsumpenes 

 Tagrør-Samlag er den almindelig inde ved Bredden. En Gang imel- 

 lem optræder ogsaa Agersnerlen som lav Klatreplante i Skovbryn. 



Disse to sidst nævnte Arter saa vel som Pileurt har den for saa 

 mange Klatreplanter karakteristiske Bladform: et hjærtedannet, helt 

 eller delt Blad paa en lang Stilk, der staar omtrent vinkelret ud fra 

 Stængelen; herved opnaar det aabenbart den for Belysningen gunstigste 

 Stilling (Warming 1901). 



Tallet af urteagtige Klatreplanter er saaledes kun 14, hvoraf 4 



1 1916, Meddelelser fra Carlsberg Laboratorium, 11. 



