448 



22. Skovbundens urteagtige Livsformer. Samlag 



hapaxanthe. De fleste (Bælgplanterne) klatrer ved Slyngtraade, en 

 ved følsomme Stængler, en ved Kroghaar og 2 er Slyngere. 



Ser vi nu tilbage paa Tallet af Arter i de forskellige Livsformer 

 af autofyte Skovurter, idet de Vanskeligheder for en nøjagtig Stati- 

 stik bedes erindrede, som foran paapegedes (S. 418 ff. : Begrænsningen 

 af Arterne samt af obligate og fakultative Skovarter, og den nøjag- 

 tige Bestemmelse af Livsformerne), vil man finde, at Antallet af Arter 

 er omtr. 350 (348). Procenttallene er følgende, naar de ordnes efter 



Artsmængdeu : 



Tueplanter uden Ammeorgan 147 ell. 42,oo °/o 



Arter med Jordudløbere 86 - 24,57 % 



Hapaxanthe 30 - 8,57 % 



Stedbundne med Ammeorgan 29 - 8,28 °/o 



Mellemstokplanter med Lysudløbere 19 - 5,43 °/o 



Rodstokke og Rhizoder med Lavblade 9 - 2,57 % 



Krybplanter, Overjords 7 - 2,oo 0 o 



Underjordiske Løvblad- Vandreskud 9 - 2,57 °/o 



Klatreplanter 14 - 4,oo % 



Af de sidste er Hapaxanther — l,u % og Pollakanther 2,se °/o. 

 De Hapaxanthes hele Antal er saaledes 9,7i, Pollakanthernes 90,29. 

 Forklaringen af de Hapaxanthes ringe Antal forsøgtes givet S. 429. 



Den næste Opgave er, om muligt, at udfinde, hvilken Aarsagsfor- 

 bindelse der er mellem Livsformerne og Standpladsen — en Opgave, 

 som næppe endnu kan løses tilfredsstillende. (Et Bidrag hertil har M. 

 Vahl givet 1911; jfr. Warming 1916 og 1918.) 



Hapaxantherne omtaltes ovenfor, S. 428. Det fremhævedes, at Aar- 

 sagen til deres ringe Antal: 34 af 348 eller 9,7i % navnlig maa 

 søges i Skovklimaet (den fugtige Luft og Skyggen), til Dels ogsaa i 

 Jordbundens Fugtighedsforhold; dette er altsammen gunstigt for Livets 

 længere Varighed. 



Af de pollakanthe er den talrigste Livsform stedbundne (Tue- 

 planter) uden Ammeorganer (147 Arter eller 42,oo %>, hen imod Halv- 

 delen af alle). Dette staar aabenbart i Forbindelse med, at disse 

 Planter i det hele er de talrigste af urteagtige Arter i vor nordiske 

 Natur, hvortil jeg foreløbig ikke tør paapege Aarsagen. (I min Statistik 

 1916, der har en lidt anden Basis, var Tallet 291 eller rettere 291 

 + 36 --= 327 af 643 eller ligeledes omtr. Halvdelen). 



Den næst talrigste Gruppe er Arter med Underjords Vandre- 

 stængler af enhver Slags. Artstallet er 86 + 9 -f 9 = 104, hvor- 

 til vel ogsaa kommer et Par Klatreplanter, ialt omtr. 100 eller 28— 

 29 %. Af disse har de straktleddede , altsaa navnlig de egentlige 

 Jordudløbere, størst Interesse, fordi deres biologiske Betydning, nem- 



