23. Epifyter 



451 



Det gælder fremdeles for ægte Epifyter, at de er indrettede til at 

 holde sig fast i Træernes Kroner og paa deres lodrette Stammer, og 

 dette formaar de nævnte Sporeplanter alle. I Troperne er der ogsaa 

 ejendommelige Tilpasninger til Fastholdelse hos Karplanterne; hos 

 os er der ingen Karplante, der er en ægte Epifyt, hvis Standplads 

 først og fremmest er Vedplanter, og som derfor har en særlig Til- 

 passethed; de er alle Jordbnndsplanter, der lejlighedsvis eller tilfældig 

 har fundet Plads paa Træerne. I vor Natur findes epifytiske Kar- 

 planter mest paa stevnede gamle Pile og Popler, paa Træer, som er 

 blevne hule eller har faaet »Krukker«, som har store Revner i Barken 

 eller hvis Grene overhovedet er stillede saaledes, at der mellem dem 

 eller i Grenvinklerne har kunnet samle sig Støv og Muld. Men sær- 

 lig tilpassede til Livet paa Vedplanter er ingen af dem. Disse Arter, 

 der saaledes lejlighedsvis er blevne Epifyter, har for øvrigt en vis 

 Interesse, fordi det maaske er ad denne Vej, at de mærkelige, til 

 Livet i Trækronerne tilpassede tropiske Arter har udviklet sig, eller 

 i alt Fald en af Vejene. Over disse »Lejligheds-Epifyter« i Nord- 

 europa er der en ret rig Literatur. (Oplysninger er givne fra Norge 

 af Schübeier og Holmboe, se bl. a. Naturen 1918, no. 3; fra Sve- 

 rige af Nathorst, Nordstedt, Hulting, Wittrock og Sernander; 

 fra Tyskland af Beyer, Pocke, Jaap, Loew, Loesener, Karsten, 

 Heering, Miehe (Bot. Cbl. 135: 265); fra Belgien af Massart og 

 Gallemaert). 



Era Danmark foreligger hidtil ikke mange floristiske Optegnelser, 

 men lidt har f. Ex. Rostrup meddelt (»Plantepatologi« og i »Frem«), 

 men om hvad vi kan vente ved nøje Undersøgelse, faar vi en Antyd- 

 ning ved H. Mortensens »Marmorkirkens Flora« 1 . C.V. Prytz 

 har meddelt mig, at paa »Kongemindet« paa Bornholm voksede 1904: 

 Kirsebærplanter, Enaarig Rapgræs, Mælkebøtte, to Arter Vejbred og 

 en gul Lav (vistnok Xanthoria parietina), — alt paa Østsiden. Paa 

 den lodrette Vestside voksede kun en Art Mos. Her kan og mindes 

 om Kirken i Maria Magdalene, der omtaltes S. 12. Se ogsaa den 

 Fig. 11 afbildede Flyvebirk. En paa Lind voksende Alm. Røn i 

 Norge var 7 m høj og havde 50 cm Stammeomfang (Naturen 1918: 30). 



Jeg selv har ved forskellige Lejligheder optegnet følgende Kar- 

 planter: Mangeløv (Dryopteris fiiix mas), Engelsød (Polypodium vulgare), 

 Kvikgræs (Agropyrum repens) og andre Græsplanter f. Ex. Miliegræs, 

 Bynke (Artemisia campestris), Skovkørvel (Anthriscus silvestris), Storke- 

 næb (Geranium robertianum), Skovstjerne (Trientalis), Røn (Sorbus 

 aucuparia; Flyverøn omtales ofte i Literaturen), Hindbærplanter (Rubus 



1 Bot. Tidsskr. 1879, 3. R., 3. Bd. Se fremdeles Bot. Tidsskr. 34: 352. 



29* 



