452 



23. Epifyter 



idæus) f. Ex. paa Æl, Fuglegræs (Stellaria media), Mælkebøtte (Ta- 

 raxacum vulgare), Skovsyre (paa Bøgefod), Skovnælde (Urtica dioeca) 

 og Blaabærbuske (Vaccinium myrtillus) paa gamle Ælletræer. 



Paa den skraanende Overside af Ruinerne af en mægtig Bøge- 

 stamme i Møens Klinteskov saa jeg Bundbladet Klokke, en Star (ikke 

 blomstr.), Snerre (Gal. uliginosum), Blaasimmer, Høgeurt (ikke blomstr.), 

 Bingelurt, Skovsyre, Pirola secunda, Gyldenris, Mælkebøtte, Baldrian 

 (Val. officinalis), Skov- Viol og en Del Mosser. Utvivlsomt kan der 

 findes mange flere, hvis Botanikerne planmæssig vil lede derefter. 



Det er navnlig Vinden og Fuglene, som udsaar Planterne (se 

 Kap. 17). Gennemgaar man de af Forfatterne anførte Arter, vil man 

 komme til følgende Fordeling: 



A. Vind spredning. Alle meget smaa og lette Frø, Frø med 

 Vinger eller Frøuld og Sporer, f. Ex. af Kurvplanter (Mælkebøtte, 

 Høgeurt, Bynke), Baldrian, Arter af Dueurt, Bregner, Vintergrøn 

 (Pirola), Pil, Poppel, Birk, vel ogsaa Ask, samt en Del Mosser. 



B. Rimeligvis ogsaa ved Vinden er en Del Arter udsaaede, der 

 har rundagtige Frø uden Vinger eller Frøuld, saasom Græsserne, 

 Snerre-Arter, Fladstjerne, Bingelurt, Blaasimmer, Læbeblomstrede som 

 Korsknap, Døvnælde, Lamium purpureum og Hanekro (Galeopsis te- 

 trahit), Mælde, Skovnælde, Stinkende Storkenæb, Hyrdetaske, Fugle- 

 græs, Løgurt (Alliaria officinalis). 



C. Ved Dyr spredes en Række Arter, der har Kødfrugt, saasom 

 Bøn, Hindbær og Brombær, Tjørn, Jordbær, Tørst. Tyttebær, Blaa- 

 bær, Hyld, Dunet Gedeblad, Bibs, sjældnere Solbær og Stikkelsbær, 

 Bittersød, Ene. Vedbend. Herhen formodentlig ogsaa Hassel, ført 

 derop af Egern. Ved Dyr, nemlig Myrer, der slæber Frøene bort for 

 at fortære Navlevorterne (S. 383), spredes andre, f. Ex. Svaleurt (Cheli- 

 donium maj us). Oppe i Bregneegen (S. 47) var der mange Myrer. 



Alle de Arter, jeg selv har iagttaget, afviger ikke i noget fra de 

 Individer af dein, der vokser paa selve Jorden. De større Individer 

 maa sende deres Rødder ind i Træernes Indre og maaske endog helt 

 ned til Jorden. 



Naar altsaa disse Lejligheds-Epifyter blandt Karplanterne undtages, 

 træffer vi i vor Natur kun Mosser, Alger, Svampe og Laver som 

 Epifyter. Deres Fordeling paa Træerne er endnu kun lidet studeret, 

 bedst for Mossernes Vedkommende af Carsten Olsen, for Lavernes 

 af O. Galløe og for Luftalgernes af J. Boye Petersen. 



I Almindelighed kan angives, at der er en ikke ringe Forskel 

 mellem vore forskellige Træarter i Henseende til Rigdom af Epifyter. 

 Dette beror sikkert væsentligst paa Barkens Beskaffenhed; de Arter, 

 der har en stærkt revnet Bark, er aabenbart bedre Standpladser end 



