24 Økologiske Faktorers Betydning for Arternes Fordeling 



461 



Det er et gammelt Spørgsmaal, om Jordbundens kemiske eller 

 dens fysiske Egenskaber er de vigtigste. I Bjærgegne, hvor Klippen 

 ligger meget nær Overfladen og derfor kan komme til at paavirke 

 den overliggende Løsjord i kemisk Henseende, kan det være meget 

 paafaldende, hvilken Forskel der i floristisk Henseende er mellem 

 Kalkbund og Kiselbund. I Lande som Schweiz og England spiller 

 disse Forskelligheder en stor Rolle for Botanikerne. (Se f. Ex. War- 

 ming 1895). 



Bøgen f. Ex. skal være kalkyndende, Skovfyrren en Kiselplante. 

 Men selv om saadanne Forskelligheder i Plantevæksten paa den for- 

 skellige Slags Bund er sikre nok, er der dog det Spørgsmaal tilbage, 

 om det er Kalkens kemiske Natur, der er det afgørende, og ikke 

 meget snarere visse ved Kalk fremkaldte fysiske Forandringer i 

 Bunden, navnlig med Hensyn til dens Tørhed og Varme. Af de nyeste 

 Forfattere hører G. Kraus til dem, der antager det sidste. Atter 

 andre lægger Hovedvægten paa den med Kalk følgende større eller 

 ringere Mængde af mineralsk Næring, der er det afgørende, man bør 

 tilføje: maaske især for den i Bunden levende Verden at Bakterier 

 (jfr. S. 408). 



Hvor vanskeligt det er at afgøre Spørgsmaalet, viser f. Ex. den 

 ægte Kastanie. Efter de franske Forskere Fliehe og Grandeau, 

 Chatin o. a. taaler den ikke Kalk i Jorden, men efter A. Engler 

 i Schweiz er der Egne i dette Land, hvor den uden Undtagelse vokser 

 paa meget kalkrig Bund, og han kom til det Resultat, at naar Ka- 

 stanien i Almindelighed foretrækker kiselrig Jord, er det, fordi det 

 næsten alene er Silikater i Bunden, der stærkt absorberer det vigtige, 

 men sparsomt forekommende Plantenæringsstof Kali. I kiselsyrefattig 

 Jord udvaskes Kalien let, og i saadan Jord trives Kastanien ikke. 

 Men nu er der Kalkjorder, som indeholder megen Kiselsyre, og her 

 trives den godt. Kastanien er da en Art, der trænger til Kali. 



Bøgen udvikler sig ogsaa højst fuldkomment ikke blot paa Kalk, 

 men ogsäa paa magert Sand, men den kulminerer langt tidligere her 

 end paa leret Jord; Summen af dens Ernæringsarbejde bliver kende- 

 lig mindre paa Sand end paa Ler i det samme givne Tidsrum. Størst 

 bliver denne Sum maaske paa Lermergel 1 . 



Skønt vi ogsaa her i Danmark taler om Kalkplanter og Kisel- 

 planter og f. Ex. regner Skovmærke og Bingelurt til de første, Blaa- 

 bær og Lyng til de sidste, kan Modsætningerne dog ikke komme til 

 at træde saa stærkt frem, fordi Klippebund og fladgrundet Bund over 

 Klipper findes paa saa yderst faa Steder, men vor Overfladejord næsten 



1 Ad. Steen i T. f. Skbr. 9, 1887. 



