25. Samfund af Æl 



479 



som forekommer her, er ret vanskeligt; Selskabet er saa blandet og 

 kan være saa rigt. fordi Rød-Ællen er et Lystræ, og Bunden i Regelen 

 er ret stærkt belyst. Dertil kommer, at Ælletrunterne, de overfladiske 

 Ællerødder, de mere tørre og de mere fugtige Steder mellem Ved- 

 planterne frembyder Standpladser, der er blandede mellem hverandre 



Fig. 231. Ælle-Egeskov med frodig Bundvegetation af Mjødurt (Fiiipendula ulmaria) m. ru. 

 Eskjær i Salling. (E. W.) 



og gør Floraen mere artsrig. I det hele og store maa Bundens 

 Plantevækst kaldes Højstaud evækst (Fig. 231, 232, 233), naar 

 bortses fra saadanne særlige Voksesteder som Ællenes Fødder, Stubbe 

 og »Trunter«. Der er ofte gamle, store og omfangsrige Ællestubbe, 

 paa hvilke en hel Tørbundsflora af Skovplanter kan indvandre. Den 

 typiske Bundflora i en Ælle-Højskov har i det hele megen Lighed 

 med den i Egeskoven. 



En Skildring af Floraens Fysiognomi kan dog ikke undlades her. 



Mos vegetationen. I den fugtige, kølige Luft og paa den fug- 



