508 



27. Askeskov 



derefter følger Arter med Lysudløbere (omtr. 8 °/o) og Resten er for- 

 delt mellem Arter med Rodstok, Løg, Stængelknold, Rodknold . og 

 Krybstauder. De enaarige og toaarige er omtrent lige talrige (7 — 8 

 af hver Slags). Jeg opgiver dette ret summarisk, fordi Floraen utvivl- 

 somt er talrigere, naar den omhyggeligere opgøres. 



De urteagtige Klatreplanter er væsentlig kun 2: Burre-Snerre 

 og Humle, men de kan være meget talrige, især den første. Af ved- 

 agtige Klatreplanter findes Vedvindel, Vedbend og Bittersød. 



Bund mosser er sparsomme i Askeskovene, fordi Skyggen under 

 Underskoven, Græs- og Urtevegetationen er for stærk. Heller ikke 

 Jordbundslaver trives her. Derimod er der en Del karakteristiske 

 Epifyter paa den graa, i yngre Aar glatte, i ældre Aar svagt 

 revnede Bark af Stammerne. Af Levermosser danner Radula com- 

 planata meget ofte mørke Pletter med udpræget centrifugal Vækst 

 og ofte døde i de ældre, centrale Dele (Fig. 242). Større svulmende 

 Tuer danner Madotheca platyphylla, desuden Neckera complanata, 

 Hypnum rutabulum, Leucodon sciuroides, Orthotrichum- Arter o. a. 

 Hesselb o skriver om epifytiske Mosser: Paa Stammerne er Mos- 

 serne sædvanlig til Stede i langt rigeligere Mængde end i Bøge- 

 skoven. Det er væsentlig de samme Arter, som findes, og navnlig 

 er Asken i Reglen stærkt mosgroet helt op imod Kronen. Over de 

 stærkt fremstaaende Rødder og paa Stammens nederste Del træffes 

 de samme Arter som i Bøgeskoven, medens Orthotrichum striatum,, O. 

 fastigiatum, O. Lyellii, O. stramineum, Ulota crispa, U. Bruchii danner 

 runde Puder og Radula complanata , Frullania dilatata, Metzger ia 

 furcata danner tynde gulgrønne og rødbrune Pletter paa Stammerne. 



Af Barklaver kan nævnes Basidia rosella, Graphis viridis, Le- 

 canora subfusca, Lecidea parasema, Parmelia olivacea, Pertusaria 

 communis, Variolaria amara. 



KAP. 28. EGESKOV. 



Vore Ege omtaltes S. 42—51. Billeder findes der og S. 159, 309, 

 310, 311 og 364; en Del monumentale Ege og Bøge er 1918 blevne 

 afbildede i »Forskønnelsen«, udgivet af Foreningen til Hovedstadens 

 Forskønnelse. 



Egeskov kalder Forstmanden en Skov, i hvilken der endnu staar 

 en Del store Ege, selv om Hovedmængden af Træer er unge Bøge, og 

 i Overensstemmelse hermed farvelægger han Skovkortene. Disse Ege 

 er Rester af de gamle, rene Egeskove, og de forsvinder mere og mere ; 

 snart er der vel ingen flere tilbage. Af >rene« Egeskove er der og- 



