520 



28. Egeskov 



selvsaaet Rødgran. Ene fandtes.. Ørnebregner dannede Samlag-, og 

 af andre Urter var der kun faa (Skovsyre, Skovstjerne, Majblomst, 

 meget faa Hvidsimmer og Kohvede) samt Tyttebær — Planter, der 

 tyder paa Morbund; i Virkeligheden var der ogsaa en stærk Mor- 

 bunddannelse med Blysand og dybt nede Rødjord, og Mordanneren 

 var aabenbart væsentlig Blaabærbuske. 



En lignende forkrøblet Egeskov har jeg 1912 set S. f. Mariager 

 ved Skrodstrup. Egen er Stilkeg med Stammer paa 12—20 cm i 

 Tværmaal, umaadelig krogede, lav- og mosklædte. Mange Aspe fandtes 

 indstrøede. Af Buske mest Tørst. Bunden var et tæt, grønt Dække 

 omtr. 20 cm højt, hvori fandtes mange typiske Morbundsplanter saa- 

 som Bølget Bunke, Liliekonval, Skovstjerne, Majblomst, Ørnebregne, 

 Kohvede (M. pratense), Lathyrus montanus, desuden Gyldenris og fl. a. 

 Blaabær fandtes og var vel væsentlig Aarsag til den 3—5 cm 

 tykke Mor. 



Egeskove med Morbund er sikkert ikke almindelige, men kan aaben- 

 bart træffes flere Steder i Jylland. Endnu kan følgende Lokalitet 

 nævnes: Paa Øland har jeg i Oxholm Skov set en lille Egeskov, slet 

 vokset, med krumme Stammer. Jordbunden var øverst tørveagtig; 

 derunder fulgte Strandsand med Sten, saa Blysand og derunder Rød- 

 jord. Det var en Egeskov i Forfald, en slet passet Lavskov, i hvil- 

 ken fandtes indblandet Asp, Dunbirk, Røn, Hassel og Hindbær; af 

 Græsser f. Ex. Mosebunke og Bølget Bunke, Miliegræs, og af Urter 

 bl. a. mange Dagpragtstjerne og mange Liliekonval (med mægtige 

 Blade), Storkonval, Græsbladet Fladstjerne, Skovstjerne — altsaa en 

 typisk Morbundvegetation ; der fandtes ogsaa Skovsyre og Hvidsimmer. 



Den nysnævnte Skov paa Sandbund var en slet Repræsentant 

 for Jyllands gamle Egeskove paa Morænesand; der er desværre kun 

 meget faa stateligere tilbage af disse, men dog nogle, navnlig Sødal- 

 gaard Skov og Skindberglund V. f. Lindenborg (efter P. E. Müller) 

 og navnlig Hald Egeskov ved Viborg, som P. E. Müll er har For- 

 tjenesten af at have faaet Staten til at købe delvis og fredlyse (1909) 

 som vegetationshistorisk og kulturhistorisk Mindesmærke Han har 

 omtalt den 1884 (Muld og Mor i Egeskove) med Billeder og beskriver 

 den, som den var i 70-erne. Den er 459 Tdr. Land stor, ligger ret 

 højt og paa tør, sandet Bund. Egene er for en Del Stubskud. Til- 

 væksten er god, Kronerne friske og fyldige. Han angav Gennem- 

 snitstykkelsen af Stammerne til 30—65 cm. Det er ingen degenereret 

 Skov. Stilkegen er almindeligst, men Vinteregen forekommer ogsaa 

 (bl. a. paa Dollerup Bakker ved Hald Sø). Da Træerne staar langt 

 fra hverandre, og Lyset kan vælde ned mellem dem, gentager sig den 

 almindelige Egeskovskarakter, idet der er en Underskov af mange 



