606 



32. Skovbryn, Hegn, Krat 



Desmerurten var til Dels afblomstret. (Af Pladshensyn maa jeg ude- 

 lade en fyldigere Liste). 



Paa mange af vore Strandklinter findes Krat, som formentlig 

 er Rester af Skove paa et Terræn, der er for stejlt til Agerbrug og 

 derfor overlades Kreaturerne til Græsning. Ofte er Vedplantesam- 

 fundet ret blandet. Saaledes findes paa mange Strandklinter om Ise- 

 fjord (Rorvig, Klintebjerg, Frederiksværk, Frederikssund o. s. v.) Krat 

 af ikke blot Tornbuske, men ogsaa Asp, Benved, Eg o. s. v. og en 

 rig Bundflora. Her og anden Steds finder sjældne Arter et Tilflugts- 

 sted; i det ved Frederikssund vokser f. Ex. Cynanchum vincetoxicum, 

 Geranium sanguineum, Potentilla opaca, Helianthemum chamæcistus, 

 Spiræa filipendula. 



Paa Bangsbo Bakker ved Frederikshavn findes lave Krat mellem 

 store Stene, dannede af Slaaen, Tjørn, Roser, lidt Ene, Abild, Brom- 

 bær samt lave Ege og Bøge med Vedvindel. Mellem Buskene er der 

 en Høj staudevegetation af knæhøje Græsser og Urter, f. Ex. Anthriscus 

 silvestris, Agrimonia, Medandrium, Heraclenm, Spiræa ulmaria med 

 Rosetblade, der næsten naar til Knæet, Galium boréale, Lithospernum 

 officinale, Centaurea jacea, og under dem lavere Arter som Primula 

 officinalis, Liliekonval, Armeria vulgaris, Ajuga pyramidalis, Plantago 

 media og andre 1 . 



Man vil i de anførte Exempler finde, at tornede Buske og Træer 

 er meget almindelige. Herved føres vi over til de egentlige Torn- 

 krat, der især findes paa fast eller mager Bund (Klipper, stivt Ler, 

 Sand) og paa solrige Bakker og Skrænter, hvor Jorden er tør og 

 varm. Torndannelse fremmes, naar Vandforsyningen hæmmes og For- 

 dampningen forøges; Bladenes Udvikling i Flade bliver da formindsket, 

 og Vækstpunkterne forhærder. Tornbuske er derfor karakteristiske 

 for mange Ørkener. Hos os er det navnlig Slaaen, Tjørn, Rosen- og 

 Brombær- Arter, Ene og Sandtidse, der spiller en Rolle; mindre be- 

 tydende er Korsved, Abild, Bukketorn og Tornblad. 



Krat af Ene er allerede omtalt S. 111 (se ogsaa Billeder af Ene 

 S. 27, 28, 29, 110). De kan være ganske uigennemtrængelige og 3— 

 5 m høje. Enekrattene er efter P. E. Müll er sikkert alle Vegne 

 Levninger af Underskoven i fordums Egeskove. 



Om Bundvegetationen har jeg kun faa Optegnelser; man kan der 

 finde en mere eller mindre xerofil Plantevækst, f. Ex. Festuca ovina, 



1 Se ogsaa Ostenfeld (1903: 90), hvor de samme eller nærliggende Krat om- 

 tales og en stor Del Arter nævnes, og i Bot. Tidsskr. findes andre omtalte, bl. a. 

 de paa Æbelø (Bot. Tidsskr. 20: S. VI), Oredrev med vindblæste Slaaen, ganske 

 lave Kratmasser; ved Rørvig (E. Rostrup, Bot. Tidsskr. 18); Nykøbing (Bot. Tidsskr. 

 22, S. XXIX, XXXI). 



