612 



32. Skovbryn, Hegn, Krat 



fugtig eller vaad Bund. I det foregaaende er berørt de Krat, som 

 dannes af Rødællen i Kær og Lavmoser, ved Aa- og Søbredder 

 (Kap. 25. Nærmere se Mentz 1912). 



Krat paa fugtig Bund. Sø- og Aabredderne og Skovdammene 

 kranses jo ofte af en mørkegrøn Bræmme af Krat, der spejler sig i 

 Vandet og danner lunende Skovbryn for de Skove, der ligger lige 

 bag dem. Disse Krat er oftest dannede af Rødæl eller Pile eller 

 en Blanding af disse, foruden af enkelte andre indstrøede Vedplanter, 

 navnlig Tørst, Ulvsrøn, Birk og Ask. Ude paa Moserne vokser og- 

 saa ofte Krat op, Vidnesbyrd om, at Moserne vilde dække sig med 

 Vedplanter, hvis Mennesket ikke greb ind, og maaske har nogle af 

 dem tidligere været dækkede med Vedplanter, Skov og Krat, før 

 Mennesket ryddede disse for sine Formaals Skyld. 



Pilekrat. Plantager af Pilekrat træffes ikke meget ofte og ofte 

 kun i ringe Udstrækning; dog har Piledyrkningen i de senere Aar 

 taget noget Opsving. De største her i Norden er vist Plantagerne 

 ved Haseldorf V. f. Hamborg, hvis Bund Elbvandet med Tidevandet 

 periodisk overskyller og gøder. De bestod (1889, da jeg saa dem paa 

 Botan. Forenings Exkursion) især af Salix alba og S. viminalis, dog 

 fandtes ogsaa S. amygdalina, acutifolia og undulata. — Om Lersøens 

 Plantevækst se E. Rostrup, 1859, i Videnskab. Meddel. 



Vilde Pilekrat findes især ved Aaløb og Søbredder, undertiden 

 næsten rene, undertiden med Indblanding af andre Buske, f. Ex. Tørst 

 og Ulvsrøn, eller der er en Blanding af Pile og Rødæl. De vilde 

 Pilékrat dannes oftest af Salix cinerea, S. caprea, S. aurita, S. nigri- 

 cans og andre, S. pentandra, i en lavere Etage Graaris (S. repens). 

 Paa Kratbunden kan der være ret nøgent, men der kan ogsaa være 

 en Højstaudevegetation, f. Ex. af Fredløs (Lysimachia vulgaris), Hjorte- 

 trøst (Eupatorium cannabinum), Mjødurt (Filipendula ulmaria), Cala- 

 magrostis lanceolata o. fl., og under dem andre Arter, saasom Kryb- 

 Smørblomst (Ranunculus repens). 



KAP. 33. AFVIGENDE STANDPLADSER I SKOVENE. 



Der er næppe nogen større Skov, som ikke er en »sammensat 

 Formation« 1 , det vil sige en Blanding af forskellige Formationer, fordi 

 der ved de økologiske Faktorers forskellige Blanding fremkommer 

 Standpladser med en anden Vegetation end selve Skovens, men ofte 

 dog mere eller mindre paa virket af den. De to Faktorer, som især 



1 Warming. Ökologische Pflanzengeographie. 3te Ausgabe. 1914 — 18. 



