— 31 — 



gaa langt længere ud paa dybere og stærkt bevæget Vand, f. Eks. Pota- 

 mogeton lucens, Myriophyllum verticillatum o. a. Et Eksempel paa Forde- 

 lingen af Formationerne 4 og 5 efter Læforhold og Vanddybde afgiver Skar- 

 ridsø, som Foredragsholderen specielt havde behandlet i en Afhandling i 

 Vidensk. Meddel. 1897. 



Denne Formation var iøvrigt slet repræsenteret i det stille gamle 

 Skjern Aaløb, men langt fyldigere f. Eks. i Nips Aa, hvor bl. a. de brede 

 baandf ormede Blade af Pilblad og Kogleaks danner store undersøiske 

 Enge, lig Aalegræsset i Havet. 



Som særlige Formationer maa formentlig Grund a Ige -Samfundene, 

 til hvilke vel ogsaa Characeernes Associationer kan henregnes, og det 

 Samfund af klorofylfrie Mikroorganismer (Bakterier o. a.), som Ostenfeld 

 kalder Sap ro-Benthos (Bot. Tidsskr. 27), opføres. Dem havde Taleren 

 dog ikke set og i alt Fald ikke syslet med under sit korte Ophold ved Borris* 



Han kunde ikke undlade at henvise til sin lille Afhandling om Præste- 

 søen ved Aal (Bot. Tidsskr. 33: 387), hvor man delvis havde en helt anden 

 Standplads, nemlig lavt, stille Vand paa Sandbund, og derfor en helt anden 

 Formation, nemlig Associationer af lave undersøiske Rosetplanter. 



Prof. Raunkiær udtalte, at maaske var den omtalte Del af Skjern 

 Aa ved Sandflugt adskilt fra det øvrige. 



Konservator Ove Dahl (Kristiania) meddelte nogle træk av Fin- 

 markens flora. Efter i al korthed at have omtalt tidligere, navnlig J. M, 

 Normans undersøkeiser, skildredes vegetationen i forsk j eilige dele av 

 Finmarken. I Indre Finmarken fremhævedes særlig likheden mellem flo- 

 raen her og i det østenfjeldske Norge, idet særlig flere myr- og vandplanter 

 var fælles, men manglede eller var sparsomt repræsentert i de mellemlig- 

 gende strøk. 



Fra elvebreddene gaves eksempler paa den blandingsflora, der her 

 forekom, saa at man til eksempel ved Altenelven til hen ved 10 km fra 

 udløbet kunde finde strandplanter sammen med høifjeldsplanter (som 

 endog Salix polaris, S. reticulata, Sagina intermedia). Paa et par undta- 

 gelser nær er alle høifjeldsplanter fundne ved elvebredder nær eller ved 

 havets nivaa. Som nogle av de mest iøinefaldende planter ved elvebred- 

 derne nævntes fra Indre Finmarken: Veronica longifolia, Pedicularis Scep- 

 trum Carolinum, Galium boréale, Epilobium angustifolium, den sidste især 

 paa bratte sandmæler). 



Fra de indre fjeldtrakter omtaltes særlig Rhododendron- Andromeda 

 tørar/owa-associationen i Alten og Porsanger og fra fjordtraktene den art- 

 rike flora paa kalkfeltene inde i Alten- og Porsangerf jorden, hvor der i 

 selskap med høifjeldsplanter (især dominerende Dry as) kunde forekomme 

 flere sydlige planter. 



Fra den ytre kyst skildredes særlig vegetationen paa fuglebjergene, 

 hvor oftest planter som Oxyria, Rhodiola og Archangelica dominerede i 

 særdeles frodige eksemplarer sammen med flere strandplanter (særlig i 

 mængde og frodig Cochlearia) samt ukrudsplanter som Stellaria media og 

 Matricaria inodora i nærheden av fuglenes reder. I motsætning hertil stil- 

 hedes den ensformige flora paa de av fuglene ei gj ødede lokaliteter ute paa 

 kysten med ofte dominerende Empetrum og Rubus Chamaemorus, samt de 

 frodige fugtige lier med en blanding av vidjeliernes vegetation (store bregner, 



