— 33 — 



Hertil slutter sig nogle ogsaa i Tromsø amt forekommende planter, 

 som Eriophorum russeolum (myrer), Allium sibiricum (myr og strandeng), 

 Stellaria humifusa (strandkanter), Atmeria sibirica (fjeld og strandkanter), 

 Mulgedium sibiricum (krat). Disse planter, der ellers er utbredt i Nord- 

 og Mellemsibirien og den østlige del av Kolahalvøen, er vistnok, som alle- 

 rede av A.Blytt uttalt i Englers Botan. Jahrb. XVII. Beibl. no. 41, s. 29, 

 indvandret til det nordlige Norge længe efter den egentlige arktiske gruppe, 

 i subarktisk tid. 



Derimot er nogle andre for Finmarken eiendommelige planter, som 

 Silene talarica, Dianthus superbus, Conioselinum tataricum, vistnok ind- 

 vandret fra Østersjøprovinserne og Finland til Finmarken, hvor de har 

 sin nordvestgrænse. 



Foruten disse forekommer der i Finmarken nogle planter, der først 

 gjenfindes østenfjelds i det søndenfjeldske Norge, som Carex tenuiflora, 

 G. laxa samt Salix myrtilloides (ogsaa, men sjelden i de indre trakter 

 ved Tromsø amt og Nordland nord for Polarcirkelen), Carex globularis, der 

 er eiendommelig for granskovene østenfjelds, gjenfindes i de store furu- 

 skove inde ved Anasjokka nær den finske grænse, hvor den saavel fore- 

 kommer enkeltvis som i smaa grupper av gran. 



Granen kan ogsaa selv nævnes her, da den ellers har sin nordgrænse 

 litt nord for Polarcirkelen, men optrær enkeltvis eller i mindre bestande 

 i Karasjok, Pasvik og som en hel liten skog ved Njullasjokka inderst inde 

 ved Anasjokkas kilder. 



Endvidere bør nævnes endel planter, der forekommer i Finmarken, 

 centrale Norge (Tryssil-Mjøsegnene) og sydøstlige Norge, som Rumex 

 aquoMcus, Lathyrus palustris, Veronica longi folia samt Ledum palustre (sjel- 

 den i indre Tromsø amt). Disse planter, der har en mere sammenhængende 

 utbredelse udenfor Norge, er indvandret over riksgrænsen østenfra ad for- 

 sk] ellige veie. — Hertil slutter sig ogsaa Rubus arcticus. 



Det samme er ogsaa tilfældet med en række andre planter, der har 

 en spredt, men mere- sammenhængende utbredelse end de ovenfor nævnte 

 paa Østlandet søndenfjelds. Særlige indvandringscentra ligger der, hvor 

 riksgrænsen utvider sig mot øst, og ei høie fjeldstrækninger stænger veien, 

 som syd for Polarcirkelen: Liene (Trondhjems amt), Tryssil, Sølør, indre 

 Smaalenene. 



De i Finmarken forekommende sydlige arter optrær oftest paa kalk- 

 grund eller mot syd vendende urer. De fleste er indskrænket til Vestfin- 

 marken, saaledes Dryopteris Robertiana, Asplenium septentrionale, A. Ruta 

 muraria, Avena pubescens, Dactylis glomerata, Epipactis atrorubens, Anthyllis 

 Vulneraria, samtlige paa kalkholdig underlag. Desuten er kun angit for 

 Vestfinmarken: Actaea spicata (krat, Alten og Talvik), Turritis glabra 

 (urer, Alten), Hypericum quadrangulum (en holme i Talvik, nærmeste 

 voksested først langt sydligere, Hindøen i Nordland, c. 68°20 / ), Gentiana 

 campestris (Alten, Talvik). 



Saavel i Vest- som Østfinmarken forekommer: Polypodium vulgare, 

 Woodsia ilvensis (klippesprækker), Erysimum liier acii folium, Arabis hirsuta 

 (urer Og paa kalk), Sedum acre (strandklipper og skjælsand), Fragaria 

 vesca (tørre bakker, skifer eller kalk), Rubus idaeus (krat og urer), Lathyrus 

 pratensis (eng), Circaea alpina (fugtig krat), Epilobium collinum (klipper), 



Botanisk Tidsskrift. 36. Bind. 3 



