— 58 — 



Flade, sin brune Lyng og sine yndefulde Birke, omgivet af Skov 

 paa alle Sider, er den af en altid betagende Skønhed, lys og smi- 

 lende i Sommersolen, tungsindig og ensom i Høstens og Vinterens 

 Taage, et smukt Minde om Fortiden, værnet gennem Tiderne af 

 Omgivelsernes Natur. 



Da Bevarelsen af et saadant forholdsvis uberørt Moseparti 

 maatte være af stor Interesse for Studiet af visse Sider af Landets 

 Planteverden, og Fredlysningen af et saa naturskønt Omraade i 

 andre Henseender kunde være af Betydning, indgav daværende 

 Docent C. Raunkiær, der gennem Forfatteren til nærværende 

 Indledning var bleven interesseret for Sagen, i Forbindelse med 

 denne et Andragende til Udvalget for Naturfredning om at søge 

 Maglemose i Grib Skov fredet. I dette Andragende, der er dateret 

 d. 14. Jan. 1911, hedder det bl. a. — »Naar vi betænker, hvorledes 

 vort Land har været opfyldt af Moser og vi nu vil gøre en Optæl- 

 ling af dem, der er tilbage, uberørte af Kulturen, vil Resultatet 

 forekomme ret nedslaaende. For Nordsjællands Vedkommende 

 er der saaledes, saavidt det er os bekendt, kun nogle faa Moser til- 

 bage, og kun en større, nemlig Maglemose. Naar det da derfor gæl- 

 der om at bevare nogle af disse gamle Moser, er der meget, der taler 

 for, at Maglemose kommer i første Række, blandt andet dette, at 

 det er en typisk Højmose, og i Forbindelse hermed, at den er en 

 af de største, der er tilbage, og Størrelsen af en saadan Formation 

 bør sikkert tages i Betragtning, hvor de moderne Omgivelsers Ind- 

 flydelse skal elimineres, hvis man skal opnaa Resultater af en nøjere 

 økologisk Undersøgelse«. 



Den 24. Febr. 1911 svarer Landbrugsministeriet Udvalget for 

 Naturfredning saaledes: »I Anledning af Udvalgets Skrivelse af 

 25. f. M. skal man efter Brevveksling med 1. Overførsterinspek- 

 tion herved meddele, at den i Grib Skov beliggende Maglemose 

 indtil videre vil blive fredet i dens nuværende Tilstand og at der 

 fremtidig ikke vil blive truffet nogen anden Disposition over Mosen, 

 forinden der er givet Udvalget Lejlighed til at udtale sig derom 

 for Ministeriet. Fredningen vil dog kun omfatte den c. 32% Td. 

 Land store, væsentlig træløse Del af Mosen, der henhører under 

 Nøddebo Skovdistrikt, men derimod ikke Mosens til Esrom Skov- 

 distrikt hørende nordligste Spids, der udgør ca. 5% Tdr. Land 

 og som er bevokset med Granskov og saaledes ikke længere er 

 uberørt af Kultur«. Efter at dette tilfredsstillende Resultat var 

 naaet, blev Spørgsmaalet om Mosens Benyttelse i videnskabe- 

 ligt Øjemed taget under Overvejelse. Efter Samraad med d'Hrr. 

 Docent Raunkiær og Museumsinspektør Ostenfeld besluttede 



