— 63 — 



55 Meter 5 Maalinger Gennemsnit 69,57 M. o. H. 

 Ved Træ F 45 1 — — 69,73 



62 Meter 3 — — 69,69 — 



64 — 3 — — 69,54 — 



69 — 3 — — 69,54 — 



71 — 4 — — 69,58 — 



74 — 3 — — 69,62 — 

 Vandhul VII : Jordsmonnet om dette er 69,61 M. o. H. 



Det ses heraf, at der foruden den først omtalte Forhøjning 

 lige udenfor Laggen findes svage Bølgninger i Terrænet længere 

 ude. Denne svage Bølgning, som vi ogsaa har iagttaget andre 

 Steder i den nordlige Del, synes omend i ringere Maalestok at 

 svare til den af von Post omtalte Niveauændring i visse svenske 

 Moser (v. Post og Sernander: Pflanzenphys. Studien der Torf- 

 moore in Närke 1. Das Skagerhultsmoor von Lennart von Post 

 (Geol. Kongr. Stockholm 1910; Nr. 14)). Det højeste Punkt af 

 den faste Tørve-Overflade helt ude paa Mosen har vi fundet i Felt 

 E 9 (69,65 M. o. H.), et Omraade, der er karakteriseret ved høj 

 Calluna-Procent. 



Fra dette Punkt og fra Regionen uden for Træerne langs Ve st- 

 randen i Mosens nordre Del skraaner Moseoverfladen jævnt mod 

 Syd og Øst, dog med en Sænkning i Midten af Mosens nordre Del, 

 omkring Grøftens Endepunkt, en Sænkning, der er karakteriseret 

 ved en høj Eriophorum-Procent. Følgende Maal paa en Linie fra 

 Vandhul VI til Langgrøftens Endepunkt giver Oplysning om 

 denne Sænkning. 



Vandhul Nr. VI 69,64 M. o. H. 



16 Meter 3 Maalinger Gennemsnit 69,61 — 



19 — 1 — — 69,64 — 



32 — 4 — — 69,54 — 



42 — 3 — — 69,52 — 



53 — 3 — — 69,39 — 



57 — 3 — — 69,35 — 



Punkt N ligger 69,37 M. o. H. 



Henimod Langgrøften synes Jordsmonnet yderligere at falde 

 for saa atter at blive højere henimod østre Rand. 



Der er ingen Tvivl om, at Jordoverfladen i dette noget ind- 

 sænkede Parti nærmer sig Vandoverfladen i Tørven, hvad Sammen- 

 ligninger mellem Vandstandshøjderne i Hullerne VII, VI og IV 

 viser. Den stærke Udvikling af Eriophorum tyder ogsaa derpaa. 



