— 89 — 



indenfor saa stort Areal er imidlertid, som fremhævet af Raunkiær, 

 forbunden med praktiske Vanskeligheder, og vilde have været ret 

 uanvendelig ved Undersøgelser af en Vidtløftighed som foreliggende. 

 Det er rigtigst her at pointere, at vore Tal kun gælder for Under- 

 søgelse med 1 / w m 2 som Enhed og at man ikke kan forlange, at vore 

 Tal skal give mere, end selve Methoden kan præstere. — 



I den følgende Fremstilling af Arternes Udbredelse og Dæk- 

 ningsgrad paa Maglemose er disse Forhold søgt tydeliggjorte ved 

 Hjælp af Kort, tegnede paa Grundlag af Maalingerne udad Lini- 

 erne. Da disse ligger med ret store Afstande, er Zonegrænserne kun 

 tilnærmelsesvis rigtige for de Partier, der ligger mellem Linierne. 



Der er sikkert mindst 5 Meters Fejl paa de paa Kortet angivne 

 Grænser, naar Hensyn alene tages til Sammenslutningen af Stik- 

 kene i 15 m 2 Arealer; men Fejlene bliver sikkert meget større, efter- 

 som der ved Konstruktionen ikke er taget Hensyn til Middelfej- 

 lene og de virkelige Forskelligheder. Kortene gør nu ikke Fordring 

 paa stor Nøjagtighed — deres Opgave er væsentlig at lette Over- 

 sigten; de rette Grænser kan, omend med Besvær, aflæses ud af de 

 Afhandlingen ledsagende Tabeller. 



Naar altsaa al Sammenligning mellem Vegetationens Udvik- 

 ling paa forskellige Steder foretages med tilbørlig Hensyntagen til 

 Statistikens Fordringer, turde der af de foreliggende Stik, i Særde- 

 leshed naar ikke for ringe Mængde lægges til Grund, vistnok meget 

 vel lade sig slutte noget om forhaandenværende Forskelligheder, 

 selv om disse ikke kan udtrykkes absolut. Vanskeligere bliver For- 

 holdet ved en senere sammenlignende Undersøgelse af Arealpro- 

 centerne til Paavisning af eventuelle Forandringer, idet man, selv 

 om de enkelte undersøgte Arealer med en ringe Fejl kan rekonstru- 

 eres, ikke kan være sikker paa, at der skønnes paa samme Maade 

 som ved første Undersøgelse. 



Selv om to Undersøgere skønner væsentlig forskelligt, idet 

 f. Eks. den ene viser Tendens til at gøre Bestemmelsen noget højere 

 end den er, den anden derimod uvilkaarligt drager de forskellige 

 Pointer nedad, eller den samme Undersøger til forskellig Tid uden 

 at vide af det vil have en forskellig Opfattelse, er der dog sikkert 

 en Grænse, som ikke overskrides, nemlig 20 % Grænsen ved Middel- 

 talsbestemmelsen. Den ene Undersøger sætter maaske Dæknings- 

 graden til 2, den anden til 3; større Differenser er næppe sandsyn- 

 lige. Man maatte i alle Tilfælde være forberedt paa en saadan Di- 

 vergens og gøre sine Slutninger derefter ; først naar Middelværdierne 

 fjærnede sig over 20 % fra hinanden, turde der kunne regnes med 

 en Forskel. 



Botanisk Tidsskrift. 36. Bd. 7 



