- 176 — 



Ekskursioner om Sommeren og holdt Møder om Vinteren og ejede et Herba- 

 rium. Nogle Aar efter udvidedes det og antog Navn af »naturhistorisk 

 Selskab«, men da der stadig havde været lagt mest Vægt paa den botaniske 

 Side af Naturhistorien, og da der endvidere var dannet den naturhistoriske 

 Forening i København, blev Selskabet, i hvilket den botaniske Byttefore- 

 ning, som var dannet i 1844, gik op i 1846 — 47, omdannet til den botaniske 

 Forening i København, eller som den siden 1908 hedder »Dansk Botanisk 

 Forening«. Lange var saaledes en af vor Forenings Stiftere. Dem, der maatte 

 ønske nærmere Viden om Foreningens Historie, vil jeg henvise til hans 

 Afhandling derom i Foreningens Festskrift (1890). 



Efter denne lille Digression vender vi tilbage til Lange. Der var den 

 Gang han blev Student ikke noget, der hed Magisterkonferens i Botanik, 

 saa han tog ingen Eksamen. Han ernærede sig ved at give Undervisning 

 i Naturhistorie. Saaledes var han i 1842 — 44 Lærer ved Veterinærskolen 

 paa Christianshavn og desuden ved forskellige Skoler. I Sommertiden i 

 1841 og 1843 var han Lærer ved Landbrugsskolen paa Haraldslund i Jyl- 

 land og ligeledes om Sommeren i 1846 — 48 Docent ved Sorø Akademi; 

 det var den Gang, man forsøgte at lave »Højskolen i Sor«. Sommerophol- 

 dene i Sorø fik dobbelt Betydning for Lange, thi ikke blot lærte han Floraen 

 dér nøje at kende, men han fandt ogsaa dér sin tilkommende Hustru, 

 sin Kusine, som var en Datter af den botanisk interesserede Lektor J. H. 

 Bredsdorff, Langes Morbroder. 



Vi ser saaledes, at Lange i Løbet af godt en halv Snes Aar fik Lejlig- 

 hed til at færdes i mange forskellige Egne af vort Land. Fra Barnsben 

 kendte han Egnen ved Østedgaard v. Fredericia og Syd-Fyn, saa kom 

 Haraldslund ved Aarhus og dernæst Sorø; endvidere naturligvis Nord- 

 Sjælland, og ved Ekskursioner, bl. a. med Naturhistorie Selskabet, ogsaa 

 fjærnere Landsdele, bl. a. Møen og Lolland-Falster. Overalt hvor han op- 

 holdt sig, samlede han Planter til sit Herbarium, og man kan endnu følge 

 hans Færden ved at studere Etiketterne i Botanisk Museums danske 

 Samling, hvor hans Herbarium er havnet. Under hele denne Tid samlede 

 han Materiale til sin danske Flora. Han skrev ikke meget i disse Aar; 

 det var ligesom han koncentrerede sine Kræfter til et Hovedslag. Dog 

 kan. nævnes en lille interessant Afhandling »om nogle danske Planters 

 Fordeling og formodede Grænser for deres Udbredelse«, i 1849, hvori vi 

 allerede ser Lange's Interesse for Arternes Udbredelse her i Landet. Det er 

 derfor heller ikke underligt, at hans Haandbog netop i den Henseende 

 bød paa meget nyt. Ja, for os nu til Dags ligger dens største Betydning 

 netop i dens udførlige Angivelser om Arternes Udbredelse. Derover maa 

 vi imidlertid ikke glemme, at Bogens Beskrivelser af Plantearterne var 

 Førstehaands, og at de udmærkede sig ved Klarhed og Koncished. Der er 



