— 207 — 



ning af de ovenfor berørte Forhold. Juel samler sin Begrundelse 

 af den opstillede Tydning i 7 Punkter, som jeg nu kortelig skal 

 omtale hvert for sig. 



For det første fremhæver Juel, at det kugle-ægformede Ung- 

 domsstadium af de Dannelser, som her er kaldt Sterigmer, er gan- 

 ske sporelignende, saaledes som det ogsaa er fremhævet allerede 

 af Tulasne (1872, 227) og senere baade af Schroeter og Patouil- 

 lard. At denne Spore-Lighed ikke kan benyttes som Bevis for, at 

 det er Sporer, siger sig selv; det kan lige saa godt være en Ejendom- 

 melighed ved denne Slægts Sterigmer. 



Dernæst fremhæves, at disse sporelignende Dannelser undta- 

 gelsesvis kan falde af og derpaa spire. Ser man nærmere efter, 

 hvad der i Teksten siges om dette Punkt, finder man følgende 

 Udtalelse: »Als der reife Fruchtkörper in einem geschlossenen 

 Gefässe in feuchter Atmosphäre über Nacht gelegen hatte, fand 

 ich die Sporen allgemein keimend oder schon ausgekeimt. Sie blieben 

 dabei fast ausnahmslos an den Basidien sitzen, nur selten traf ich 

 auf abgefallene und keimende Sporen«. (Juel, 1897, Pag. 6; Fig. 6). 

 Efter denne Beskrivelse er der ingen Sikkerhed for, at de sporelig- 

 nende Dannelser har spiret, efter at de er faldne af; Forholdet er 

 formodentlig dette, at Sterigmerne, der er tykke, men med smallere 

 Basis, er brudt af i den Tilstand, i hvilken Juel har fundet dem, og 

 hvorefter Tegningen er udført; noget Bevis for Juels Tydning 

 ligger der i hvert Tilfælde ikke i dette Forhold, hvortil jeg iøvrigt 

 senere skal komme tilbage. 



Som Punkt 3 anføres, at den øverste tyndere Del af det, der 

 her er kaldt Sterigme, varierer stærkt i Længde, endog paa samme 

 Basidie, et Forhold, som allerede Johan-Olsen har omtalt; dette 

 passer, siger Juel, mindre godt for Sterigmer, der plejer at være 

 lige lange; derimod er den ulige Længde ikke paafaldende, naar 

 disse Dannelser tydes som Promycelium. Dette Punkt er dog ikke 

 noget Bevis for, at de omtalte Dannelser ikke er Sterigmer; især 

 da det langt fra er saa sjældent, at Sterigmer, selv paa samme Ba- 

 sidie, er endog meget ulige lange; i hvert Tilfælde har jeg ofte set 

 dette Forhold hos Tremellineer, f. Eks. hos Exidiopsis. 



Jeg maa iøvrigt her gøre opmærksom paa den Forskel, der er 

 mellem den øverste Del af Sterigmen hos Tulasnella helicospora 

 og det tilsvarende Parti hos de M uciporus- Arter, som Juel har 

 undersøgt; hos den førstnævnte er den paagældende Dannelse 

 sylformet, ganske Sterigme-lignende, hos de sidste derimod kort 

 traadformet og minder saaledes i Form meget om et Promycelium. 



I Punkt 4 omtales, at den tynde Del af Sterigmen (Juel's 



