— 214 — 



Rom, hvad han dog afslog, ligesom han ikke modtog et Par Tilbud 

 om Huslærerpladser i Schweiz. Efter sin Hjemkomst var han 

 Huslærer paa Statafgaard ved Bregentved indtil 1861, og i de 3 

 følgende Aar var han Bestyrer af en Realskole i Tønder, hvorfra 

 han blev fordrevet i 1864. Her blev han i 1862 gift med Sophie 

 Fanny Gonradine Dumreicher, Datter af Forvalter F. A. Dumreicher ; 

 hun døde i 1887. I 1866 blev han Kateket i Skelskør, i 1871 Sogne- 

 præst i Elling-Tolne i Vendsyssel og i 1880 i Ovsted-Taaning (Snep- 

 trup) ved Skanderborg. I 1889 ægtede han Emmy Boldsen, Datter 

 af Pastor H. G. Boldsen. I Slutningen af 1905 tog han sin Afsked 

 og flyttede Aaret efter til Kolding. 



Som allerede nævnt, plejede Branth ogsaa sine botaniske 

 Interesser ved Universitetet. I Sommeren 1850 deltog han saaledes 

 flittigt i de praktiske Øvelser i Botanik, som Joh. Lange paa Schouw's 

 Vegne holdt ved Universitetet, og Lange gav ham en Anbefaling, 

 hvori det siges at han har gode Forkundskaber i og levende Interesse 

 for Botanik, og udtaler Haabet om, at han ved Understøttelse fra 

 Universitetet kunde blive i Stand til ved Siden af sit Hovedstudium 

 fremtidigt at dyrke en Videnskab, hvortil han synes at have saare 

 heldige Anlæg. Det var formodentlig denne Anbefaling, der skaffede 

 ham Pladsen som Botaniker paa Borch's Kollegium. 



Branth's botaniske Interesse koncentrerede sig tidligt om 

 Laverne. Hans første botaniske Publikation var en populær Over- 

 sigt over disse Planter (Tids. f. pop. Fr. af Naturvidensk. 1860), en 

 ret udførlig Fremstilling, som vidner om, at han kendte disse Plan- 

 ter ikke alene fra Litteraturen men ogsaa fra Selvstudium. I 1867 

 udgav han sit første videnskabelige Arbejde: Lavernes Udbredelse 

 i det nordlige Jylland (Bot. Tidsskr. 2. Bd.). Kendskabet til de 

 danske Likener var den Gang forholdsvis ringe, og navnlig vidste 

 man meget lidt om Jyllands Likener. Da Branth de foregaaende 

 Aar havde opholdt sig længere Tid paa forskellige Steder i det 

 nordlige Jylland, var det derfor en naturlig og taknemmelig Opgave, 

 der her frembød sig for ham. Som Afhandlingen viser, havde han 

 haft den bedst mulige Vejledning, idet han stod i Forbindelse med 

 de to fremragende Likenologer Nylander og Th. Fries, som veri- 

 ficerede hans Artsbestemmelser. Han følger Nylanders Artsbe- 

 grænsning, skønt han bemærker, at han er tilbøjelig til at antage, 

 at man i adskillige Slægter opstiller flere Arter end Naturen har 

 begrænset. Afhandlingen fremtræder i en ret beskeden Form som 

 en Artsliste med Lokaliteter og med nogle faa indledende Bemærk- 

 ninger om Arternes Udbredelse og Forekomst; men den kan i Vir- 

 keligheden betragtes som en Forløber for en dansk Likén-Flora, 



