— 274 — 



Afstanden mellem de to nederste Par Smaa-Aks kun 2 cm. e. Ne- 

 derste Par Smaa-Aks rykket 2 y 2 cm nedenfor det normale Par, 

 støttet af et Højblad, der er 14 cm langt og uden tydelig Adskillelse 

 i Skede og Plade. f. Nederste Par Smaa-Aks rudimentært, rykket 

 5 cm nedenfor det nederste normale og støttet af et Blad, der er 

 18 cm langt. Heraf udgøres de 10 cm af en bred og bleg, toøret 

 Skede og de 8 af en grøn Bladplade. 



Denne store Procentmængde af utypiske Tilfælde passer jo 

 godt med, at Elymus er det Græs, hvor dette Forhold er først iagt- 

 taget, og iagttaget af flere. Döll nævner det for Slægten og ikke 

 for de enkelte Arter, og da han har Hordeum europæum som Elymus, 

 har han maaske ogsaa set det hos denne. Han siger, at »hos Hor- 

 deum viser disse Forhold sig meget sjældnere og ufuldkomnere«. 

 Desværre har jeg forsømt at se efter, hvordan dette forholdt sig 

 hos Skovbyg, da jeg- havde Adgang til meget rigeligt Materiale 

 af denne. Döll anvender den Omstændighed, at disse Højblade 

 findes enkeltvis paa det paagældende Sted, som Bevis for, »at der 

 paa Hovedaksen kun findes et sammensat Aks og at de andre 

 Smaa-Aks kun er basilære Grene af dette«. 



Agropyrum repens. 



1. Virum, Aug. 1915. Jeg traf her tilfældig et Ekspl., hvor 

 der overfor Basis af det nederste Smaa-Aks sad et Blad med Løv- 

 bladkarakter, med en 2% cm lang Skede og en 3 cm lang Plade. 

 Jeg anfører dette Tilfælde her, skønt det maaske ikke direkte ved- 

 kommer Sagen. 



2. Trend Plantage, Juli 1917. Mellem en stor Haandfuld Aks 

 var der 5 Ekspl. med et 2 mm langt nederste Støtteblad, 1 med 

 et 7 mm og 3 med et 1 cm langt n. St. (Fig. 9). 



Herefter skal jeg nu anføre de faa af andre gjorte Iagttagelser, 

 der ikke har fundet deres Plads i det foregaaende, fordi de angaar 

 Planter, hvor jeg ikke selv har set dette Forhold. 



Döll siger 1 ), efter at have omtalt Forholdet hos Glyceria: 

 »Noch interessanter ist in dieser Beziehung Nardus stricta, indem 

 bei diesem die sämmtlichen Tragblätter der Aehre scheidenartig 

 ausgebildet sind, und die unteren überdies in der Regel eine zahn- 

 artige Verlängerung haben«. — Men her er der Tale om en normalt 



x ) Flora von Baden I S. 106, 1857. 



