— 72 — 



Jacobæus, L. Kring, Frk. V. Kærn, D'Hrr. Jens Lind, G. H. Ostenfeld, Ove 

 Paulsen, A.K.Rasmussen, L.Saunte og Frk. S. Thislund; af disse var 3 

 tillige Medlemmer af den Lolland-Falsterske Forening. Endelig deltog 

 Kand. V. Norlind fra Lund som Gæst i Turen. 



Deltagerne, af hvilke de fjærnere boende var ankomne til Nykøbing F. 

 Fredag Aften, tog Lørdag d. 2 4. om Morgenen med den nye Nykøbing- 

 Stubbekøbing-Bane til Karleby, hvorfra vi gik til Horreby Lyng. Undervejs 

 saa vi i Kornmarker og paa de nye Jærnbaneskraaninger flere af de syd- 

 lige Øers karakteristiske enaarige Ukrudtsplanter: Scandix pecten veneris, 

 Lithospermum arvense, Ranunculus arvensis og R. sardous. Horreby 

 Lyng, der ligger omtrent midt paa Falster, dog noget nærmere Øst- 

 kysten, er en ret stor Højmose med rigelig spredt Kratbevoksning. Efter 

 Hedeselskabets Tidsskrift (1911, p. 101) er Mosen ca. 147 ha stor (og 

 deraf tilhører 88 ha det Glassenske Fideikommis, der jo ejer store Dele 

 af Øst-Falster), og Tørvemassens Dybde er omtrent 2 m. (1— 2 m. mod 

 Øst og 2 — 3 m. mod Vest). Vi naaede Mosen i dens sydøstlige Hjørne 

 og havde da lige faaet vort Antal forøget med Bestyrelsen af „Dansk 

 Frøkontrol " Hr. K. Dorph-Petersen og hans Frue, der kom cyklende fra 

 Næsgaard. Mosen blev gennemkrydset i omtrent nordvestlig Retning, 

 saaledes at vi kom ud midt paa dens Vestside. Tidligere har Grund- 

 vandet staaet meget højere, og ældre Kort angiver talrige smaa Vand- 

 huller; nu er Vandstanden sunken paa Grund af Tørveskær og Afgrøft- 

 ning, og der findes ikke andet aabent Vand end Tørvegravenes og Grøf- 

 ternes. Ved Vandstandens Sænkning har naturligvis Vegetationens Karakter 

 forandret sig, idet de egentlige Sphagnum moseplanter har maattet dele Pladsen 

 med og stedvis vige Pladsen for Hedelyngen. Nu maa man karakterisere 

 Mosen som en oftest lyngklædt Højmose. Karakterplanterne er Calluna, 

 Aira flexuosa, Molinia og Eriophorum vaginatum ; den sidste ofte ledsaget 

 af E. polystachyum ; desuden findes lidt Empetrum. Navnlig ud mod Ran- 

 den findes der udstrakt Kratbevoksning, hovedsagelig dannet af begge 

 vore Birkearter (Betula pubescens og B. verrucosa med talrige Mellem- 

 former), løvrigt var Salix cinerea, S. aurita og Frangula alnus hyppige 

 i Krattene, og af andre træagtige Planter saas her Salix repens, S. caprea, 

 Populus tremula og Rubus plicatus, samt spredte Pinus silvestris, der er 

 selvsaaet af Frø fra Omegnens Fyrreplantninger. *) I de gamle tilgroede 

 Tørvegrave var Vandmængden i Jordbunden selvfølgelig højere end i den 

 øvrige Mose, og her var Eriophorum polystachyum, Carex Goodenoughii 

 og Calamagrostis lanceolata dominerende, og imellem dem saas Lycopus, 

 Lysimachia vulgaris, Iris pseudacorus, o. fl. ; paa de vaadeste Steder 

 (yngre Tørvegrave) endvidere hist og her Typha latifolia, T. angustifolia, 

 Scirpus silvaticus, Carex pseudocyperus, Cineraria palustris (i Mængde i 

 en Tørvegrav paa Mosens Vestside), Lemna minor, L. trisulca, Utricular ia 

 vulgaris og U. minor, etc. Paa Sphagnumtuer fandtes Overtræk af den 

 karakteristiske Grønalge Zygogonium ericetorum. — Fra gammel Tid har 

 Horreby Lyng været kendt som en interessant Lokalitet for Botanikeren; 

 dette skyldes dog vist hovedsagelig, at den er omtrent den eneste ordent- 

 lige Højmose paa Falster og længe var den bedst undersøgte, og at 

 følgelig en Del ægte Højmosearter alene findes her ( — eller fandtes, thi 



*) Allerede H. P. G. Koch (Vid. Medd. for Naturh. For. for 1862, p. 88) om- 

 taler selvsaaede Fyr i Horreby Lyng. 



