— 76 - 



store Sten og rager op over Vandet : adskillige Steder er der bygget smaa 

 Høfder for at dæmme op for Nedbrydningen. Den yderste Bræmme af 

 Stranden er ubevokset, dernæst kommer et Bælte, hvor der paa Sandet 

 mellem Stenene og ofte dækkende dem findes ret betydelige opkastede 

 Tangmasser, hovedsagelig Zostera, men dog ogsaa en Del Alger. Her 

 var en ret rig, men spredt Vegetation, hvis almindeligste Arter var 

 Atriplex littoralis og A. hastata; af andre Arter noteredes følgende: 

 Potentilla anserina, Elymus, Stachys palustris, Rumex crispus, Equisetum 

 arvense, Triticum repens og T. junceum X repens, Matricaria inodora v. 

 maritima, Cakile, Eryngium, Tussilago, Polygonum tomentosum, enk. 

 Crambe og Convolvulus sepium, et broget Selskab af Urter. Ind mod 

 Skræntens Fod var der gærne mere Sand, og de to Klitgræsser Elymus 

 og Calamagrostis arenaria var her hyppige, paa sine Steder ogsaa 

 Calamagr. epigejos og C. arenaria X epigejos (baltica) ; imellem disse 

 Græsser havde en Mængde af Skræntens Planter søgt ned. 



Skrænterne gennemfures her og der af smaa Vandløb, der har gra- 

 vet dybe Render og Kløfter i dem ; hvor saadanne Vandløb traadte ud i 

 Stranden, traf man gærne Equisetum maximum, Arundo phragmites, Festuca 

 arundinacea, Petasites spurius (sjældnere) og en Del andre Arter, som 

 ynder Fugtighed, f. Eks. Epilobium hirsutum. Hvor Klintens Fald var 

 mere skraat, saaledes at Skraaningen kunde bære Plantevækst, stod Træer 

 og Buske, først og fremmest Bøg (Fagus), endvidere Populus tremula, 

 Fraxinus, Pirus malus og P. communis (som vild!), Acer campestre 

 (ogsaa var. dasycarpa), Quercus robur, Salix caprea, Cratægus mono- 

 gyna, Prunus spinosa, Rosa canina o. fl. Af Urter paa Skrænterne kan 

 nævnes Hieracium pilosella. H. cfr. vulgatum (pinnatifidum Lönnr.) 

 Leontodon hispidus, Tussilago, Lotus corniculatus, Lathyrus pratensis, 

 Trifolium medium, Poa compressa, Fragaria vesca, Carex glauca, Litho- 

 spermum officinale o. fl., gennemgaaende Arter, man ofte finder paa 

 saadanne sandblandede Morænelérklinter. 



Efter at have fulgt Stranden omtrent 4 km. syd paa og bl. a. ogsaa 

 have faaet Tid til et herligt Bad i det friske Vand, delte Deltagerne sig 

 i flere Hold, nogle gik tilbage til Pomle ad Stranden, andre gennem 

 Skoven og atter andre gik ind i Landet til en lille Skov omtrent 1 km. 's 

 Vej inde, Halskov Vænge. Det er en Blandingsskov af gamle Ege 

 og Bøge stedvis med Opvækst af unge Bøge; øjensynlig har her tidligere 

 været Egeskov, hvad den rige Bundvegetation, der stod i stærk Modsæt- 

 ning til de fattige Strandskoves, pegede paa. De karaktergivende Urter 

 var Milnim effusum, Melica uniftora, Mercurialis perennis, Oxalis aceto- 

 sella, Anemone nemorosa (og vel sagtens A. ranunculoides), samt Stellaria 

 holostea, gode Muldbundsplanter alle til Hobe. Den nordlige Del af Hal- 

 skov Vænge er nu en Granskov, men var tidligere en ikke-skovklædt 

 Skrænt, hvis Top er et af de højeste Punkter paa Falster (38 m.). 

 Terrænet sænker sig herfra meget jævnt til de andre Sider og er mær- 

 keligt ved, at Jorden er meget mere sandet end sædvanligt i denne Del 

 af Falster. Ukrudtsplanterne i Kornagrene viser ogsaa en helt forskellig 

 Karakter; det var saadanne Arter som Scleranthus annuus, Aira caryo- 

 phyllea, Crepis virens, Cerastium semidecandrum, Spergula arvensis, 

 Rumex acetosella, Myosotis versicolor, Raphanus raphanistrum, Jasione, 

 o. s. v. ; her skal ogsaa efter Sigende Ornithopus perpusillus forekomme. 



Fra dette Bakkedrag søgte vi over Landsbyen Skjolterup ind i Skoven 



