— 113 — 



med det skønneste, blegrøde Blomstertæppe paa samme Maade 

 som Sindbjerg og Stovbjerg og Sejs Hedes Bakker stod i August 

 1912. Paa en Del Steder saas nu smaa Lyngplanter vokse frem; 

 paa et Sted, som Ilden lunefuldt kun havde hærget i ringere Grad, 

 var endog et Par lave Exemplarer i Blomst. I nogle Tilfælde 

 var disse nye Lyngplanter Kimplanter fra 1911 eller 1912; saa- 

 ledes vel især paa de fladere eller svagt mod Øst skraanende Hælder 

 ved den nordlige Fod af Toppen. 



I en ret dyb, af Vandet i sin Tid udskaaren lille Rende (gammel 

 Sti?) mylrede de endog frem. Men i mange Tilfælde stammer de 

 nye grønne Dele fra Rødderne eller underjordiske Stængler. Paa 

 andre brændte Heder, som jeg har undersøgt i forskellige Dele af 

 Jylland (Borris, Lem o. s. v.), har jeg set Lyngen hurtigt komme 

 igen ; fra de underjordiske Dele udvikles hist og her hele tætte Knipper 

 af smaa Skud, der snart grener sig, og hvis genetiske Forhold det 

 næppe er muligt at udrede. Naar Ilden ikke er gaaet dybt ned i 

 Bunden, og Branden har fundet Sted tidlig paa Vaaren, da Bunden 

 ervaadest, eller i Forsommeren, vil man sikkert altid allerede samme 

 Aar se Heden begynde at grønnes. For Himmelbjerget ser det 

 i bogstavelig Forstand sort ud ; der er vel enkelte Arealer, som vist 

 i Løbet af nogle faa Aar vil grønnes af Lyng og andet, men for 

 de store Bakkehælders Vedkommende vil der utvivlsomt gaa mange 

 Aar, med mindre man vil komme Lyngen til Hjælp. Dette maa 

 kunne gøres derved, at man, jeg tænker i Oktober eller November 

 Maaned, naar Frugterne inden for de visne Blomsterblade formo- 

 denlig er modne, stryger dem af, opsamler og udsaar dem, eller 

 derved, at frugtbærende Lyng afhugges med Le og udstrøes mellem 

 de gamle Buske vel især paa de for Vinden mest udsatte Steder. 

 Jeg antager, at Frøene da efterhaanden vil -falde ud og spire. Det 

 meddeles mig, at Skovrider Helms netop har paatænkt at saa Lyng. 



Tyttebær (Vaccinium Vitts idæa) og Blaabær (Vaccinium myr- 

 tillus) saas ikke sjældent skudt frem af den sorte Jord i lave Ex- 

 emplarer. Grunden til, at de kommer til Syne, er, at de er hvad 

 jeg kalder Udløber-Dværgbuske, en Slags Halvbuske, der væ- 

 sentlig breder sig og danner Samlag paa Grund af deres under- 

 jordiske Udløbere, fra hvilke da hvert Aar nye Skuddele kommer 

 til Syne over Jorden 1 ). Disse Udløbere; der kan blive 20—30 cm 



1 ) Figurer se: Warming 1884, Om Skudbygning, Overvintring og Foryngelse, i 

 Naturhistorisk Forenings Festskrift, S. 76, Fig. 18, og 1886 i Botan. Tidsskr. 

 XV, S. 194, Fig. 14. 



