— 171 — 



Plante er nu øjensynlig den ægte M. luteus L., saaledes som ogsaa de 

 G and o lie har ment, hvorfor han gav den nordamerikanske Form et nyt 

 Navn M. guttatus D. G. (Catalog. Monsp. (1813), p. 127), et Navn, som 

 maa vige for det et Aar ældre, ganske vist ikke regelret opførte, 

 men dog utvivlsomme M. Langsdorffii Donn. Jeg mener nemlig, at de 

 G and olie og forskellige nyere Forfattere 1 ) har Ret i, at der er tilstræk- 

 kelig mange Adskillelsesmærker mellem den sydamerikanske og den nord- 

 amerikanske til at opretholde dem som to Arter. Et andet Spørgsmaal er, 

 om ikke hver af disse igen bestaar af flere smaa Arter, og herpaa synes 

 adskilligt at tyde, særlig synes den nordamerikanske Plante, at dømme 

 efter Herbariemateriale, at være mangeformet 2 ). Men ogsaa den syd- 

 amerikanske Plante varierer betydeligt, bl. a. i Henseende til Blomstens 

 Farve. Der er beskrevet og afbildet flere saadanne Farvevarieteter, 

 saaledes: 



1. M. luteus, var. variegatus Hooker, Botan. Magaz., tab. 3336 (1 834) ; 

 Lindley, Bot. Regist., tab. 1796; M. variegatus Loddiges, Bot. Cabin., 

 tab. 1872 (1832); med bleggult Kronrør og alle Kronlapperne purpurrøde. 



2. M. luteus, var. Youngana Hooker, Botan. Magaz., tab. 3363 (1834) ; 

 med orangegul Krone og den yderste Del af alle Kronlapperne purpur- 

 rødbrune. 



Identisk med denne Form er efter min Mening M. Smithii Lindley, 

 Botan. Regist. tab. 1674 (1835), med orangegul Krone og purpurrødbrune 

 Pletter paa alle Kronlapperne. Den var bragt til Lindley af en Gartner 

 George Smith, „who informed us he had raised it between M. va- 

 riegatus fertilized by M. luteus rivularis. u — Denne Form minder meget 

 om vor store Form (A) fra Randbøldal. 



3. M. luteus, y ar. cupreu s Hooker, Botan. Magaz., tab. 5478 (1864); 

 M. cupreus Veitch, Regel, Gartenflora 1864, tab. 422, p. 3; en betydeligt 

 mere afvigende Form med en Krone, hvis Svælg er aabent og hvis ydre 

 Del er kobberrødbrun. 



Denne sidste Form har Asa Gray (Synopt. Fl. of N. America II., 

 Part 1 (1878) p. 277) henført til sin M. luteus, var. olpinus Gray, hvor- 

 med menes en alpin Form af M. Langsdorffii; men dermed har den intet 

 at gøre 3 ). 



Efter denne lange Digression vender vi tilbage til vore Randbølplanter. 

 Nu kan vi altsaa benævne den ene af dem (Formen B) M. Langsdorffii 



x ) Se f. Eks. G. V. Pip er, Fl. of the State of Washington. Gontrib. U. S. Na- 

 tional Herb. vol. XI (1906), p. 509. 



2 ) Moderne amerikanske Forfattere har flere smaa Arter af M. Langsdorffii' 's 

 Slægtskab, saaledes nævner C. V. Pip er (1. c.) foruden M. Langsdorffii 

 som særlige Arter M.alpinus (Gray) Piper; M . microphyllus Benth. (= M. 

 luteus depauperatus Gray) og M. implexus Greene ; og dertil kan muligvis 

 den nedenfor omtalte M. Tilingii Regel føjes. 



3 ) Derimod har Gray rimeligvis Ret, naar han stiller M. Tilingii Regel, 

 Gartenflora 1869, tab. 631, p. 321 som Synonym til sin M. luteus, d. v. s. 

 M. Langsdorffii. RegeTs Plante stammer fra Erø samlet af Dr. Tiling 

 ved Nevada Gity og var i de første Aar meget spinkel og afvigende i Ud- 

 seende fra M. Langsdorffii, men antog næste Aar et helt andet Udseende, 

 der mindede om M. Langsdorffii, hvorfor Regel igen afbildede den 

 (Gartenflora 1870, tab. 665, p. 290), idet han dog bibeholdt den som særlig Art. 



12* 



