— 173 - 



følgende: „Findestedet er et lille Vandløb ved Lundeborg et Par km syd- 

 vest for Svendborg. Den voksede i selve Vandet, der paa dette Sted var 

 næsten stillestaaende. Der var meget af den, og den var meget frodig; 

 den dannede en næsten ren Bestand, kun iblandet lidt Epilobium hirsutum. 

 Den gjorde aldeles ikke noget Indtryk af at være forvildet fra nogen 

 Have, men optraadte ganske som vildtvoksende. Hvor længe den har 

 vokset paa Stedet, ser jeg mig ikke i Stand til at oplyse noget om, men 

 efter de talrige Individer at dømme maa den sikkert have vokset der i 

 flere Aar 1 ). Frugter saa jeg ikke noget til." — 



Haaretheden hos Filipendula Ulmaria. 



En engelsk Botaniker, Professor R. H. Yapp 2 ) fra Aberystwyth i 

 Wales, har undersøgt Haaretheden paa Bladundersiden af vor almindelige 

 Mjødurt og fundet ganske ejendommelige Forhold. I det første Aar er 

 alle Plantens Blade glatte. De blomstrende Skud begynder forneden med 

 glatte Blade, derefter kommer delvis haarede og øverst stærkt haarede 

 Blade. Hos de delvis haarede har Endesmaabladet flest og de nederste 

 Smaablade færrest Haar, og Haarene sidder gærne langs Bladranden og 

 imellem de store Sidenerver. Rosetformede Skud, der ikke blomstrer, har 

 den samme Følge af glatte, delvis haarede og haarede Blade, men de 

 sidste Blade, Efteraarsbladene, er igen glatte. 



Med disse Forandringer, der er lette at iagttage for enhver, følger 

 andre, som berører selve Bladets Bygning. Hos de nedre glatte Blade er 

 Overhudscellerne store, Bladkødet er løst, med store Luftrum, og Spalte- 

 aabningerne faa, men store. Højere oppe paa Stængelen bliver Bladene 

 tyndere, men tættere, med faa Luftrum, Overhudscellerne mindre, men 

 med tykkere Kutikula, og Spalteaabningerne bliver flere, men mindre. Paa 

 eet enkelt Skud varierede Antallet af Spalteaabninger fra 300 til 1300 pr. 

 Kvadratmillimeter Bladoverflade, henholdsvis paa lavest og højest staaende 

 Blade; men Yapp mener, at der, fordi de øvre Spalter er meget mindre 

 end de nedre, ikke undviger mere Vanddamp gennem Spalteaabningerne 

 foroven end forneden. Med faa Ord, de nedre Blade er „hygrofytisk" 

 byggede, de øvre „xerofytisk", og Mængden af Haar staar i ligefremt For- 

 hold til Fordampningens Størrelse og Lysets Intensitet baade i det Lag af 

 Vegetationen og den Aarstid, hvori de forskellige Blade fremkommer. De 

 delvis haarede Blade bærer deres Haar netop paa de Steder, som Er- 

 faringen viser visner først under Paavirkning af Vind og Tørke, nemlig 

 langs Randen og imellem Hovednerverne. 



Først efter at de tidligst udviklede Blade er færdige og har begyndt 

 at funktionere, viser de første Haar sig. De sidder paa Hovednerverne af 

 de næste Blade, der endnu er i Knop, og Mængden af Haar i Knoppen 

 stiger, efterhaanden som Transpirationen fra Skuddet stiger. Haarene paa 

 de mindre Nerver og imellem Nerverne kommer først frem, naar Bladet 

 er delvis udfoldet. 



*) Den blev fundet der 1892 af A. P. Kragh (Lange, Tilføjelser til Haandb. i 



dansk Flora, 1877 p. 25). 

 2 ) Spiraea Ulmaria L., and its bearing on the problem of xeromorphy in 



marsh plants. (Annals of Botany Vol. 26. Juli 1912). 



