— 184 — 



Skov at sige x ), forekom dette mig mærkeligt, især da Træet var saa 

 haardt, at man næppe kande hugge en Splint af med en Spade. 

 Skønt det for en flygtig Betragtning lignede Egetræ, viste et Tvær- 

 snit under Mikroskop, at det var Naaletræ, og man kunde da med 

 temmelig stor Sandsynlighed slutte, at det maatte være Fyr. 

 Hr. G. Sarauw, som velvilligt undersøgte en Stump af hvert af de 

 fundne Stød, fandt, at alle med en enkelt Undtagelse var Pinus 

 silvestris. 



Da der ogsaa andre Steder i Mosen viste sig saadanne Stød, 

 maatte dette Forhold undersøges nærmere. Jeg fik imidlertid ikke 

 Lejlighed dertil før i 1901; men da var Bøstrups Eng pløjet. Det 

 var mig i Begyndelsen en Skuffelse, da jeg jo gerne vilde under- 

 søge Stødene paa Stedet. Senere maatte jeg erkende, det var hel- 

 digt, da derved alle Stød, som sad i Grønsværen maatte vise sig, 

 medens man jo kun havde fundet et ringe Antal ved at søge i 

 Græsset. Ogsaa ved den nordvestlige Side var der pløjet Stød op 

 baade nu, og, som en gammel Mand fortæller, for mange Aar siden. 

 Naar dertil kom, hvad der er fremkommet ved Tørveskær, og hvad 

 jeg med Hjælpere har fundet dels paa opskaaren, dels paa uop- 

 skaaren Bund, blev det et ganske anseligt Antal. Paa Kort No. 1 

 er der ved Tal angivet de Steder, hvor Stød er fundet, og disse 

 ses da at danne en Halvkreds uden om Mosens vestlige Side fra 

 Bøstrup i Syd til Toelstang i Nord, dog at „uden om" ikke betyder 

 udenfor Mosen. Alle de her omtalte Stød stammer fra Træer, som 

 har vokset i selve Tørven. Man kunde maaske have ventet, at Kredsen 

 vilde have lukket sig helt om Mosen; men det synes ikke at kunne 

 blive Tilfældet. Kredsen viser Tilbøjelighed til fra Nord at bøje 

 over mod Øst og afskære Mosens nordøstlige Hjørne. I dette Parti 

 har jeg hverken set eller kunnet opspørge Træstød. Paa et Par 

 Ekspeditioner med Hjælpere saas heller ingen langs Østranden. For 

 dog at være sikker udbad jeg mig Underretning fra Hr. Forpagter 

 Friis, Lø vegaard. Under nævnte Gaard hører nemlig et meget 

 stort Stykke af Mosen, som ogsaa har været opdyrket i meget stor 

 Udstrækning. Jeg bad Forpagteren forhøre hos Folkene og modtog 

 følgende Meddelelse: „Mærkeligt nok har ingen af Folkene, som var 



l ) Det eneste, der tyder i den Retning, er, at en af Gaardene i Mullerup i 

 Dokumenter i Bøstrup Arkiv, saaledes fra Udskiftningen 1792, kaldes 

 Skovager (Stavemaaden varierer: Skovse-Agger, Skovsager), og netop den 

 Gaards Jord støder til Mosen paa det Sted, ud for hvilket de fleste Stød 

 er fundet. 



