— 206 — 



de ældre Klitter længere inde i Landet; selv uden at komme ind 

 paa en Undersøgelse og Værdsætning af de enkelte Faktorer, som 

 betinger denne Forskel, er det naturligt at behandle disse to Om- 

 raader, Kystomraadet og Indlandsomraadet hver for sig; 

 naturligvis er der ingen skarp Grænse mellem dem; men i hvert 

 Tilfælde saa langt ind, som der foregaar en svagere eller stærkere 

 Tilførsel af Sand fra Stranden, er Vegetationen kendelig præget paa 

 en for Kystomraadet ejendommelig Maade; hvor der endvidere 

 foregaar en livlig Landdannelse, og hvor vi derfor finder et bredt 

 Bælte af forholdsvis nye Klitter, er selv temmelig langt inde i Lan- 

 det liggende Klitterræns Vegetation præget af, at disse Klitter i en 

 ikke fjern Fortid har været Havklitter, selv om der ikke nu mere 

 tilføres nyt Sand fra Stranden; dette Overgangsterræn regner jeg 

 med til Kystomraadet, og jeg sætter Grænsen paa det Sted, hvortil 

 de for Indlandsomraadet særegne Plantesamfund er naaet. 



Indenfor den undersøgte Del af Jyllands Nordspids falder Kyst- 

 omraadet i to Afsnit, nemlig 1) et sydligt Parti fra Pælebakkeklit i 

 Syd til Højen Fyr, Butteren, i Nord, hvor der i nyere Tid ingen 

 Nydannelse finder Sted paa Stranden, og 2) et nordligt Parti, fra 

 Butteren til Grenen, hvor i nyere Tid en livlig Nydannelse har 

 fundet og stadig finder Sted. 



Indlandsomraadet bestaar for allerstørste Delen af flade omend 

 ikke vandrette Sletter med Rækker af ganske lave Klitter, der paa 

 Afstand ikke træder synderlig frem i Landskabet; der findes her 

 kun een fremtrædende Klitkæde, nemlig den, der strækker sig fra 

 Højen til Skagen, og Klitterne og Klitsletterne kan behandles under 

 et, for saa vidt som de forskellige Formationers Rækkefølge her 

 overalt væsentlig er betinget af Jordbundens Fugtighed; men 

 medens denne paa Sletterne væsentlig er bestemt ved Bundens 

 Højde over Grundvandet, er den i Klitten tillige i høj Grad be- 

 stemt af Ekspositionen ; og da der desuden er en meget fremtræ- 

 dende Forskel i de to Omraaders Vegetations Fysiognomi, er det 

 følgelig praktisk og naturligt at behandle Sletterne og Klitterne 

 hver for sig, og Grænsen kan da passende sættes der, hvor Slet- 

 ternes dominerende Formation, Heden, holder op. Et femte, meget 

 begrænset Omraade, endelig, er Stensletterne, hvor Sandet er blæst 

 bort, saa at Bunden væsentlig bestaar af vandrette Lag af gamle 

 Strandsten. Jeg skal nu i det følgende give en Række Eksempler 

 paa Vegetationens Sammensætning indenfor disse fem Omraader. 



