— 325 



I Ostenfelds Beretning nævnes (S. 66) desuden Corydalis cava, 

 Paris quadrifolia, Ranunculus ficaria, Gagea lutea, Mercurialis per- 

 ennis, Vicia sepium, Aira cæspitosa, Neottia, Carex silvatica, Alchi- 

 milla pratensis. 



Højlyngen. Den sydlige Del af Granitterrænet og den høje 

 indre Del af Bornholm indtages af store Hedestrækninger, Høj- 

 lyngen, som nu efterhaanden omdannes til Naaleskov. Længst 

 mod Øst er Paradisbakkerne og Helledsbakkerne (ogsaa skrevet: 

 Helvedesbakkerne) med den bekendte Rokkesten. 



(Fot. E. W.) 



Fig. 16. Lynghede paa Paradisbakkerne; 1. Aug. 1898. Udsigt mod 

 Vest. Til højre skraaner Terrænet ned mod en Dal. Der er i Forgrunden 

 og længere fremme til højre store Hekseringe af Ulvefod {Ly cop odium 

 clavatum), hvis gule Sporebladstande (»Blomster«) stikker op af Lyngen; 

 de ses dog næppe paa Billedet. 1 den tætte, blomstrende Lyng, som 

 danner Heden, ses nogle spredte, selvsaaede Skovfyr (der bøjer sig for den 

 meget stærke sydvestlige Blæst). 



Vi lagde Vejen ind herover for at gøre Bekendtskab med Høj- 

 lyngens paa Klipper og Stene og Dale med smaa Damme og Moser 

 rige Hede, hvis Bund er saa rig, at Selvsaaning af Træer let finder 

 Sted. Jo længere man vandrer vest paa hen mod Almindingens Skove, 

 desto rigere bliver Højlyngen paa Træer og Buske, der maa være van- 

 drede ud fra de vestlige Skove. Fig. 16 viser en østlig Del af Heden 



