— 381 — 



en Del andre, som af tidligere Forfattere er opførte som Chondrilla- 

 Arter, men som senere er henforte til nærstaaende Slægter, navnlig til 

 Lactuca, Prenanthes, Launaea og Villemetia; i hvert Tilfælde nogle 

 af disse Arter, navnlig de, der ligner Chondrilla mest, kunde det maaske 

 ogsaa være ønskeligt at faa undersøgt med Hensyn til Sporgsmaalet 

 Apogami ; det var jo muligt, at der herigennem kunde fremkomme 

 Besultater, som kunde medføre større Klarhed over disse hverandre 

 nærstaaende Slægters og Arters Slægtskab. 



Aal Præstesø vest for Varde. 



Af Eug. Warming. 



Midt i August 1913 fik jeg Brev fra Overklitfoged Bang i Oxbøl, 

 at man var i Færd med at udpumpe den saakaldte »Præstesø«, for at 

 indfange Gedderne, da man vilde drive Ørredavl. Han tænkte, at jeg 

 maaske vilde have Interesse af at se den. Jeg tog da derover, og til- 

 bragte en Dag i Oxbøl (19. Aug.). 



Søen ligger nord for Oxbøl Plantage ved Aal Præstegaard; jeg har 

 flere Gange tidligere besøgt den, første Gang 1862, da jeg var henrykt 

 over at finde Utricularia intermedia og mange andre interessante Plan- 

 ter. I Overklitfogdens Selskab og med en Mand, der havde Spade med, 

 vandrede vi Søen rundt og gravede dybe Huller i den tørlagte Bund 

 for at se Jordbundens Natur. Søen er delvis en Klitsø, og der er 

 mange Spor af Sandflugt i Omegnen. Jeg bad senere Statsgeolog Jessen, 

 der arbejdede i Vestjylland og havde Standkvarter i Varde, om at se 

 paa de geologiske Forhold. Han skrev til mig: «Søens Bredder og Om- 

 givelser er Flyvesand, men Bunden er, i alt Fald for en stor Del, Bakke- 

 øens oprindelige Flade med større og mindre Sten. Den oprindelige 

 Bund er nemlig den jævne, svagt bølgede Overflade af den sydvestlige 

 Del af Varde-Skjern Bakkeø«. Egnen er ret rig paa saadanne smaa 

 Søer; de nordligstes Vandspejl ligger højest, og der »maa gennem den 

 løse Sandbund gaa et langsomt, men jævnt Vandtræk fra Nord til Syd«. 



Da jeg besøgte Søen, var der udpumpet en Mængde Vand, og der 

 var langs hele Bredden blottet et lavvandet Bælte, som flere Steder 

 var 50 — 70 Alen bredt. Fra dette Bælte falder Bunden meget brat ned til en 

 Dybde af 2 — 3 m (se Fig.), og i dette dybe Bassin var der en Mængde 

 Mudder, hvor dybt vidste man ikke. Vandet var allerede sunket elm 

 under det lavvandede Bælte. Vi forklarede disse Overfladeforhold ved 

 at antage, at Flyvesand er ført ud i Søen, grebet af Vandet nær- 

 mest Bredderne og sunket til Bunds. Yderkanten af det tilførte Flyve- 

 sand er da ret naturligt kommet til at danne en stejl Brink, »hvis 

 Hældning«, skriver Jessen, »svarer til løst Sands naturlige Anlægsvinkel 

 under Vand, hvor Sandkornene jo kun har den halve Vægt«. 



Hvad der i geologisk Henseende mest interesserede Overklitfogden 

 og mig, var — foruden at der fandtes store Sten, som nu føres bort, 

 og at der var Flint — den Mængde Myremalm, der laa paa det lav- 

 vandede nu tørlagte Bælte langs Søens Nordside, hvor Sandet ogsaa 

 var mørkt rødbrunt i forskellige Toner, ret dybt ned, 20 — 30 cm og 

 dybere, aabenbart jernf arvet, hvorimod der var det rene, hvide Flyve- 



27* 



