— 399 - 



omfattende Hensyntagen til den mylrende Mængde af Litteratur, der 

 i de sidste Aar er fremkommet paa Arvelighedslærens Omraade (og for- 

 øvrigt bliver vel næsten altid en ny Udgave eller en Omarbejdelse større 

 end den oprindelige). Men delvis skyldes Bogens forøgede Tykkelse det, 

 at der er indskudt nye Kapitler indeholdende udførlige, ofte polemiske 

 Kritiker af de Anskuelser vedrørende Udviklingslæren, der afviger fra 

 Forf.s Standpunkt. Indgaaende kritiseres saaledes den Semon'ske Mneme- 

 lære, ligesom også a den rene ny-Lamarckistiske Ketning og Problemet om 

 Nedarvning af erhvervede Egenskaber pure afvises ; ej heller Selektions- 

 læren, Darwinismen i snævrere Forstand gaar Earn fri. Forf.s eget 

 Standpunkt overfor Udviklingslæren bliver egentlig af ret sokratisk Art.: 

 han rydder op blandt de forskellige herskende Hypoteser og afviser dem, 

 idet han godtgør, at de Argumenter, der anføres til Gunst for dem, 

 ikke kan staa for en indgaaende Kritik; tilbage bliver saa blot den 

 Grundpille : der finder en Udvikling Sted, og den kan foregaa i smaa 

 Spring (Nydannelser ved Krydsning og Mutationer), som fremkaldes af 

 os ukendte Aarsager. Ref. har anført denne Behandling af Udviklings- 

 lærens forskellige Retninger, uagtet Udviklingslæren aldeles ikke er noget 

 centralt for Arvelighedslæren, bl. a. fordi der derigennem belyses et af 

 Grundprinciperne i Forf.s Bog, nemlig det, at alt, hvad der ikke er 

 »eksakt« — alt, hvad der ikke kan maales eller eksperimentelt bevises — 

 duer ikke ; vi skal bort fra den vage Almindelighed og Teoretiseren 

 og fremover til Tallene og Eksperimentet, der alene kan give uomstøde- 

 lige Fakta. 



løvrigt er her ikke Grund til at komme nærmere ind paa at paa- 

 vise, at den talmæssige Behandling af Arvelighedsfænomenerne og den 

 derpaa hvilende Bedømmelse er den Surdeig, som gennemsyrer Bogen ; 

 det er fremhævet her i Tidsskriftet (Bd. 30, p. 169) i en tidligere An- 

 meldelse af den foregaaende Udgave. For den nye Udgaves Vedkom- 

 mende er kun at konstatere, at den i denne Henseende ikke afviger 

 fra den tidligere. Forskellighederne er, foruden de nævnte nye Kapitler 

 om Udviklingsteorier og den gennemførte Føren up-to-date af det øv- 

 rige Indhold, særlig at finde i de sidste Afsnit, som vedrører Bastard- 

 forskningen og Mutationsfænomenerne. Paa disse Omraader er det jo 

 ogsaa, at nye Undersøgelser i særlig stor Mængde kommer til ; ja man 

 kan vist godt sige, der gaar ikke en Dag, uden at der publiceres noget 

 nyt vedrørende disse Spørgsmaal. 



Det er næppe nødvendigt at give denne Bog en Anbefaling; den 

 finder sine Læsere af sig selv, thi den er ganske simpelt uundværlig 

 for enhver, der vil studere Arvelighedsforskning eller vil lære noget om 

 vor nuværende Viden indenfor denne nye naturvidenskabelige Disciplin. 

 Forf.s aandfulde Livlighed og hans omfattende Viden ogsaa udenfor 

 Æmnets i sig selv vidtspændende Omraade gør Læsningen lettere og 

 forsoner med den megen Matematik, — der desværre maa til. Nægtes 

 kan det jo ikke, at Fremstillingen paa visse Steder er noget ensidig ; 

 men derved vinder den i Klarhed ; og det virker velgørende, selvom 

 det ægger til Modsigelse, at læse en saa selvstændig og logisk gennem- 

 ført Behandling af dette vanskelige, men interessante Æmne. 



C. H. O. 



