— 28 — 



Scheuchzeria forekommer i noget ringere Mængde end i foregaaende 

 Formation, men den blomstrer ikke. I Sphagnum-Tæppet, der 

 væsentlig dannes af Sphagnum recurvum, fmdes Aulacomnium pa- 

 lustre, hvis tætte Puder hæver sig noget op over Sphagnum- Arternes 

 Niveau, og paa hvis Top Oxycoccus findes i stor Mængde. Paa 

 endnu lidt højere Bund (Tabel 8, Nr. 3) ses Eriophorum vaginatum 

 i Færd med at vandre ind, den er endnu ikke til Stede i alle Stik- 

 prøver og danner kun ganske smaa Tuer. Oxycoccus findes i stor 

 Mængde, livligt blomstrende, medens Scheuchzeria er aftaget og 

 ligesom i foran omtalte Formation ophørt at blomstre, hvilket 

 ogsaa er Tilfældet i den følgende Formation. Grunden hertil er 

 antagelig, at den har en haard Kamp at bestaa med det hurtigt 

 voksende Sphagnum, som truer med at overvokse og kvæle den. 

 Ofte ses kun den yderste Halvdel af Bladene rage op over Sphag- 

 num-Fladerne, og graver man Planterne ud, ses Udløberne at gaa 

 skraat, undertiden næsten lodret opad. Paa en af de ret brede 

 Stier, som flere Steder gaar over denne Formation, forekommer 

 Rhynchospora alba, der ellers fuldstændig mangler i Mosen, i stor 

 Mængde. Dette skyldes formentlig den Omstændighed, at Rhyn- 

 chospora alba overhovedet først sent har indfundet sig i Lyngby 

 Mose, og at denne Plantes Formering ved Kimløg fra de nedre 

 Bladaksler netop foregaar meget let paa Stien, som om Vinteren 

 og tidligt paa Foraaret staar under Vand. 



Gaar vi fra den sidst omtalte Formation atter til lidt højere 

 Bund, faar vi en Eriophorum vaginatum — Carex rostrata- 

 Empetrum-Formation (Tabel 8, Nr. 4), hvor Eriophorum- 

 Tuerne er tiltaget i Antal og Størrelse, og hvor desuden Carex 

 rostrata og Empetrum spiller en stor fysiognomisk Rolle. Denne 

 Formation findes hele Vejen rundt om det store aabne Moseparti, 

 der støder umiddelbart op til Prinsessestien. Selve det aabne 

 Parti er en Eriophorum vaginatum-Emp et rum -Formation 1 ) 

 (Tabel 8, Nr. 5), hvor Calluna er ved at vandre ind og hvor Erio- 

 phorum-Tueme fysiognomisk er dominerende (Tavle 4, Fig. 1 og 2) ; 

 de farver i Forsommeren, naar Eriophorum fructificerer, hele Forma- 

 tionen hvid. Mellem Eriophorum-Tueme forekommer Sphagnum 

 recurvum og Aulacomnium palustre (livligt fructificerende) ; dennes 

 Puder er især Voksested for Empetrum og Calluna, hvilken sidste 

 Art ogsaa forekommer paa Eriophorum-Tueme. 



Den egentlige Lyngmoseformation findes udviklet paa et 



*) Denne Formation er iøvrigt blevet statistisk undersøgt af G. Raunkiær, 

 se: Formationsundersøgelse og Formationsstatistik (Bot. 

 Tidsskr. Bd. 30), pag. 81. 



