— 40 — 



Eriophorum vaginaturrCs Tuer. De hygrophile Sphagnum- Arter, 

 Sphagnum rubellum, S. fuscum, S. aculifolium, S. Russoivii, S. im- 

 bricatum og S. medium, findes derimod i stort Antal og danner 

 store hvælvede Puder, som ofte gennemvokses af Calluna og Empe- 

 trum. Paa dette Stadium findes ogsaa den pudedannende Poly- 

 trichum strictum. Naar Lyngmosen er fuldt udviklet, er den som 

 oftest stærkt tuet og vanskelig at færdes i; sin smukkeste Ud- 

 vikling naar den i Maglemose. (Eksempler paa Lyngmoseforma- 

 tioner er Tab. 1, Nr. 6, Tab. 2, Nr. 5, Nr. 6 og Nr. 7, Tab. 3, Nr. 6, 

 Tab. 4, Nr. 1 og Nr. 2; Tab. 5, Nr. 5). Efterhaanden som Lyng- 

 mosens Bund bliver mere og mere tør, begynder Birketræerne, 

 ofte ogsaa Gran og Fyr, at vandre ind, og samtidig indfinder 

 Vaccinium uliginosum sig, undertiden ogsaa Vaccinium vitis idaea 

 (Tab. 1, Nr. 7, Tab. 2, Nr. 8, Tab. 4, Nr. 3, Tab. 5, Nr. 6). 

 Den første synes at være karakteristisk for Overgangsstadier mel- 

 lem lyngklædt og birkeklædt Mose. Den hyppigste Birkeart paa 

 Sphagnummoserne er ubetinget Betula pubescens, om end B. ver- 

 rucosa og de talrige Mellemformer mellem denne og hin ogsaa 

 træffes. Overgangsstadier fra Lyngmose til Birkemose ses bedst 

 i Mosen i Horserød Hegn. 



I Birketræernes Skygge forsvinder Lyngbuskene hurtigt, me- 

 dens Eriophorum vaginatum undertiden formaar at holde længere 

 ud. Omsider forsvinder dog ogsaa denne Plante, og Pladsen i 

 Bunden indtages af Molinia, Vaccinium myrtillus, Deschampsia 

 flexuosa m. fl. Desuden findes Puder af Leucobryum glaucum. Paa 

 de fugtigere Steder træffes endnu lidt Sphagnum, især den skygge- 

 taalende S. cymbifolium. Birkeskoven, der er Sphagnum- 

 mosens Slutstadium, ses i Mosen i Horserød Hegn (Tabel 4, 

 Nr. 4 og 5), i Mosen i Teglstrup Hegn (Tabel 5, Nr. 7) og i Bure Sø 

 (Tabel 1, Nr. 8). 



Andromeda polifolia findes kun i fire af de omtalte Moser, 

 nemlig Bure Sø, Maglemose, Mosen i Horserød Hegn og Sortemose 

 ved Farum. Paa Grund af det ringe Materiale er det vanskeligt 

 at afgøre, i hvilke Stadier denne Plante hører hjemme ; i Bure Sø 

 er den allerede til Stede i de fugtigste Formationer, tiltager efter- 

 haanden i Antal og kulminerer i Eriophorum polystachyum-For- 

 mationen samtidig med Oxycoccus. 



Den her paaviste Udviklingsgang for en Sphagnummose gælder 

 især de større Moser; de smaa Mosers Udvikling har ofte et noget 

 afvigende Forløb; især er dette Tilfældet, naar de er helt omgivne 

 af Skov. Angaaende disse Moser se Side 21. 



I »Studier over danske Mosers recente Vegetation« (Bot. 



