— 98 — 



Hvor Engene beskylles direkte af Saltvandet, er altid yderst 

 en mere eller mindre aaben Bræmme af Scirpus maritimus i mange 

 Former. Hvor der er Dynd til Stede, opstaar en Rørsump med 

 Arundo og Scirpus Tabernæmontani. Scirpus maritimus staar da 

 gerne yderst. En saadan Eng ved Haldrup har indenfor Rørsumpen 

 et Bælte af Glyceria maritima, hvorefter den typiske Eng kommer 

 med C ar ex vulpina, J uncus Ger ar di og Taraxacum balticum, der 

 igen jævnt gaar over i Ferskvandseng omkring Bækkens Udløb. 



Omkring Nørre Strand og ved Rosenvold findes smalle Enge 

 med Hordeum secalinum som Karakterplante. Den kommer igen 

 ved Horsens By langs med Bygholms Aa ; men Engen er her 

 nærmest af blandet Karakter. 



En anden Form for rene Strandenge beherskes af Trifolium 

 fragiferum; saadanne findes blandt andet ved Nørre Strand. 



Paa Øerne i Horsens Fjorden og paa Borgs Knude kan Arte- 

 misia maritima, som nævnt under Fælleden, være fremherskende ; men 

 ogsaa Strandengene kan den erobre i den Grad, at store Stræk- 

 ninger bliver ganske sølvgraa paa Afstand. Stranden er da gerne 

 lavvandet og storstenet med mange smaa Holme, hvor Plantago 

 maritima stritter op gennem Juncus Gerardi-Tæpper. 



Ofte optræder Planter som Senecio aquatica, Lotus tenuifolius 

 og Ophioglossum vulgatum. Den sidste findes paa Gyllingnæs i 

 endog saa store Mængder, at den danner et Ophioglossetum. 

 Sjælden er Obione pedunculata, der kun er fundet paa Endelave. 



Paa Horsens Fjordens Sydbred, hvor Engdannelsen flere Ste- 

 der er ganske smal, har jeg oftest fundet følgende udprægede Bælte- 

 dannelser; I. Scirpus maritimus. II. Juncus Gerardi. III. Argen- 

 tina anserina. Paa Hus Odde forekommer følgende Bæltedannelse: 

 I. Cochlearia danica. II. Carex distans. III. Cerastium caespitosum 

 med Festuca rubra. IV. Ranunculus bulbosus med Vicia angustifolia 

 og Trifolium filiforme. 



Den sidst nævnte sjældne Plante optræder flere Steder i Fjor- 

 dene i store Samlag — mest, hvor Engen gaar over i Fælled eller 

 andet højere liggende Land. Paa Gyllingnæs har jeg desuden set 

 den paa Myretuerne. 



Det er ofte vanskeligt at drage Grænsen mellem Eng og Fælled, 

 idet en kun ringe Forhøjning i Engen straks er tilbøjelig til at vise 

 Fælledplanter, og da navnlig Bromus hordeaceus f. pygmæus. 



I Forbindelse med den rene Strandeng maa jeg omtale de 

 udfyldte Dyndarealer i det indre af Horsens Fjord, da deres Vege- 

 tation nærmest slutter sig til denne, saa længe Grundvandet kan 

 gøre sig gældende paa Overfladen. Der opstaar da en overordentlig 



