— 258 — 



äldre stammen fåtaliga, grö vre, m. el. m. böjda. Av gruppens 

 övriga arter odlas allmänt R. glauca Poir. (rubrifolia Vill. ; för- 

 vildas ofta) och R. camschatica Viv. (vanligen under namn av 

 rugosa), någongång kanske även R. alpina L. och R. lucida 

 Ehrh. 



2. Av grupperna inom Heterosepalæ lär man sig lättast sär- 

 skilja V illosæ-tomentosæ på saknaden av grövre, m. el. m. klo- 

 krökta taggar, vilka utmärka de följande grupperna; taggarna äro 

 nästan raka och rakt utstående, i allmänhet talrika. Vidare ut- 

 märkes denna grupp av de i regel tätludna bladens rikedom på 

 glandler, vilket ger ett lätt och i de fiesta fall genast avgörande 

 kännetecken på hithörande: den terpentinartade lukt, som med- 

 delar sig åt fmgrarna, då man hanterar dem. Glandlerna sitta 

 tätast i blad-kanten, darifrån oftast spridande sig över undre 

 bladytan (mest nerverna); glandelrika äro även foderbladens 

 undersida, oftast även nyponen och deras skaft. 



Denna liksom de båda följande grupperna (3, 4) delas i två 

 undergrupper, skiida genom att den efteråt ställda visar kraftigare 

 utbildning, isynnerhet i längdriktningen, av nästan alla delar: 

 övre staminternodier, taggar, blad, blomskaft, nypon, foderpar- 

 blad, stift; den har vidare senare blomning (med rikare blom- 

 ställning och blekare kronfärg) och fruktmognad samt kan sägas 

 vara lämpad för ett varmare, heist kustklimat, med senare in- 

 trädande sommarvärme, men lång, ljum host. 



2 a. Villosæ (R. villosa L., mollis auctt., non Sm.) igenkännes 

 från följande undergrupp bäst på de korta och spensliga taggarna 

 samt de (sårdeles i toppen) illa utvecklade, fåtaliga fodersmå- 

 bladen; endast former med glaucescenta, håriga blad tyckas i 

 Danmark förekomma. I allmänhet igenkännas hithörande vid 

 första ögonkastet utan svårighet på låg växt, små rundade blad 

 med tät, blågrå ludd, tidiga blommor med hög rosafärg och 

 tidigt mogna, små rundade nypon med samstående, smala 

 foderblad. 



2b. Tomentosæ (R. tomentosa auctt.): taggar längre och 

 grövre, fodersmåblad talrika, utdragna, spetsade; högväxta buskar 

 med làngstrâckta blad och nyponskaft (förlängda stift, i södern 

 vanliga, har jag knappt sett på skandinaviska ex.); i Danmark 

 vanligare än i Sverige och Norge. De glaucescenta formerna 

 närma sig Villosæ och äro från kraftigare utvecklade sådana ofta 

 ytterligt svårskilda. 



3. Klotaggiga danska Rosæ tillhöra två grupper: Rubiginosæ- 

 agrestes med glandler på bladens undersida, Afzelianæ-caninæ 



