— 260 — 



vara att betrakta som arternas urformer; foderblad glandelfria 

 — m. el. m. glandelrika under (sub -f.; i kombination med star- 

 kare dubbelsågning hos bladen: super-f.) eller i kanten (ob -f.). 



4a. Afzelianæ (de glattbladiga R. Afzeliana Fr., R. glauca 

 Crép. [non Vill.], de hårbladiga R. coriifolia Crép. [non Fr.]) skiljas 

 från följande undergrupp i allmänhet redan genom hög blomfärg 

 (sub - och sup er -ff. dock i allmänhet vitblommiga), säkrast genom 

 aldrig kring nyponämnet samslutande foderblad (som dessa hos alla 

 Caninæ och även många Afzelianæ mot nyponmognaden avfalla, 

 kan denna huvudkaraktär med säkerhet användas endast en tid 

 efter blomningen); karaktaren korta stift (ss. hos grupp 3 a be- 

 skrevs) är i de fiesta fall füllt avgörande, men kan i några bli 

 svår att säkert konstatera, därför att dels glaucescenta caninæ 

 ej sällan ha stiften uppåt håriga, så att märkessamlingen, fastän 

 förlängd och gies, får ett liknande utseende av ulligt nystan som 

 hos Afzelianæ, dels omvandt grönbladiga Afzelianæ ej sällan ha 

 stiften mindre håriga och t. o. m. en smula förlängda; i sådana 

 dubiösa fall har man en god hjälpkaraktär av foderparbladen, 

 som hos Afzelianæ aldrig sitta så tätt och äro så utdragna samt 

 i övrigt välutbildade som hos Caninæ. Verkliga overgångsformer 

 har jag aldrig sett. Liksom hos grupperna Gallicæ och Villosæ 

 äro de glaucescenta formerna, gi. (glaucæ), att anse som urformer 

 och äro ännu i stark majoritet, de grönbladiga, vir. (virentes), 

 äro i varmare klimat rara, men bli mot norden allt mer förhär- 

 skande. Hårbladiga former äro mer sällsynta och att anse som 

 lokala anpassningsf ormer; de grönbladiga, vir f. (virentif ormes), 

 äro övervägande i nordligare lövskogstrakter (ex. kring Mälaren), 

 de glaucescenta, gl f. (glauciformes), förekomma mest på varmare, 

 kalkrika lokaler och kunna bli förvillande lika vil losæ, till vilka 

 de i själva verket torde bilda overgång — adenocarpa præ- 

 former av Afzelianæ glf. ha ingen annan märkbarare skillnad 

 från Villosæ med tätare ludd och felslående glandler på blad- 

 undersidan än taggformen, vilken kan bli vansklig att avgöra, 

 dels därför att hos Afz. glf. svagare blomskott få taggarna ofta 

 klent utbildade, och omvänt enskilda starkvuxna villosa-buskar 

 någongång få lika stora, neråtriktade eller kloböjda taggar som 

 Afzelianæ. 



4b. Caninæ (R. caninæ [L.] Crép.): blomfärg alitid vitaktig, 

 blommor på förlängda skaft, ofta många tillsamman, nyponen 

 även ofta förlängda, smala, foderblad med talrika, stärkt utveck- 

 lade parblad och bred sliddel, som efter blomningen nerfälles 

 konkav mot nyponet, åt vilket sålnnda bildas ett tättslutande 



