— 262 — 



och Ganinæ). Ur dessa kollektivarter har man allt sedan ut- 

 plockat till arter vissa typer, som på ett eller annat sätt stucko 

 respective rodologer i ögonen; så i äldre tider den odlade Æ. 

 pornifera Herrm., R. agrestis Savi, R. dumetorum Thuill., R. corii- 

 folia Fr., och från 1880-talet kunde sådan a arter räknas i hun- 

 dradetal. Men vad som aldrig förr försökts är en fullständig 

 uppredning av samtliga till en grupp hörande former 1 ), och den 

 naturliga följden av detta utplockningssystem på måfå ur ett 

 formkomplex, vars grundmassa aldrig undersöktes, blev, att man 

 på 1880-talet kände sig i ett sannskyldigt kaos av "arter", dar 

 även de erfarnaste tappat den ledande tråden. Grépins refor- 

 mation bragte reda: de talrika hybriderna utsöndrades, skilnaden 

 mellan Ganinæ och Afzelianæ blev äntligen fastställd, liksom 

 mellan Villosæ och Tomentosæ, delvis även mellan Rubiginosæ 

 och Agrestes; en del battre kända Specialformer fingo kvarstå 

 som arter (ss. R. pornifera och agrestis), resten inhystes i kollektiv- 

 arter; till en sådan, omfattande alla hårbladiga Caninæ, omgjordes 

 Thuillets specialart dumetorum, liksom Fries' coriifolia till att 

 omfatta alla hårbladiga Afzelianæ. Men redan vanns så mest på 

 rent artificiell väg, varför det blev omöjligt att begränsa de be- 

 hållna specialarterna var och en från sitt kollektiv (t. ex. R. porni- 

 fera fr ån "R. mollis", Grépins namn på Villosæ med frånraknande 

 av pornifera, som Linné räknade till sin R. villosa). Och prin- 

 ciplösheten i hela anordningen trädde ohjälpligt i ögonem, då t. 

 ex. hårbladighet inom Afzelianæ-Ganinæ grundade artskillnad, 

 utan att stödas av någon som helst annan karaktär, däremot 

 inom övriga kollektiver ej ens berättigade till varietetsnamn 2 ). 

 Crépins reformation var endast en hjälp för tilfället. 



Att mer än ett sekels arbete av ett stort antal flitiga, in- 

 tresserade och skarpsynta forskare ej givit mer resultat för ett 

 enda växtsläktes systematiska utredning, har berott på ett genom- 

 gående forbiseende av bladens formkaraktärer, just det som 

 annars floristiken allt från Linné med förkärlek begagnat för 



x ) Ett mycket beaktansvärt försök till fullständig uppredning av samtliga 

 Rosa-former inom ett litet område gjordes dock redan för 100 år sedan 

 av Rau för Würzburg-trakten och gav synnerligen goda resultat, som 

 borde manat tili fortsättning. 



2 ) Grépin själv har erkänt detta fel och ville därför draga in "dumetorum" 

 under "canina", liksom "coriifolia" under "glauca". Men det blir samma 

 fei med att göra glandler på bladundersidan tili avgörande gruppkarak- 

 tär för Rubiginosæ, under det samma karaktär inom Homosepalæ ej 

 ens föranleder till uppställande av skild varietet inom artområdet R. 

 alpina eller pimpinellifolia. 



