— 270 — 



som vet, hur ytterligt långlivat och svårdodat ett rosaindivid i 

 verkligheten är, inte just föref aller vidare rimligt. I 6 fanns 

 verkligen en tomentosa på platsen, men på sådant avstånd från 

 den supponerade hybriden, att hybriditets-hypotesen blir rätt 

 osannolik (jag har nästan undantagslöst funnit Rosa-hybrider 

 vara närmaste grannar till båda föräldrarna). Men det som för 

 mig gör antagandet av hybriditet omöjligt, i detta fall som i 2, 

 3, 4 och alla övriga mig bekanta fall, är att den supponerade hybriden 

 skulle ärvt: från den kända av föräldrarna alla specialtypens karak- 

 tärer, d. v. s. samtliga form- och färgkaraktärer, från den suppone- 

 rade åter gruppkaraktärerna, d. v. s. hudbihangens. Kan någon nu 

 på allvar tro på, att en sådan fördelning av arvsenheterna vid hy- 

 bridisering kan bli allmän regel ? Är ej det riktiga att betrakta 

 dessa fall som en utsträckning av variationen från rubiginosa till 

 hirti-rubiginosa (också den ju en förändring av hudbihangen), 

 fast en utsträckning, som ej kan ske på skott hos samma individ, 

 utan medför den frökonstanta förändring av hela individet, som 

 vi kalla mutation? Ja så synes åtminstone mig. Jämför för 

 övrigt i 2 overgången från rubiginosa till glauci-rubiginosa, således 

 också förändring till annan art, fast ej till grupp, och även en 

 förändring enbart av hudsystemet, genom uppkomst av den vax- 

 artade, mot avdunstning skyddande pruina, som glaucescens i 

 själva verket är. Antagandet att denna enda förändring skulle 

 uppkommit genom hybridisation med på stallet verkligen växande 

 Afz. gl. (knappt tänkbar för övrigt, om man besinnar märkes- 

 samlingens beskaffenhet hos både rubiginosa och Afz. gl, varom 

 ovan talats; mellan dessa kollektiver är heller ingen enda hybrid 

 känd), strandar på samma oantagliga konsekvens som nyss: hy- 

 briden skulle ärvt från Afz. gl. absolut intet annat än denna lilla 

 modifikation av hudsystemet, allt annat från rubiginosa; är ej då en 

 mycket naturligare och rimligare forklaring, att antaga mutation ? 



Medges, att antagandet av så långt gående mutation, som i 

 2 från rubiginosa tili den conforma vïllosa-doeïm, i 3 från Afz. gi. 

 till conform villosa, i 4 och 6 från Afz. gi. till conform tomentosa, 

 stöter vårt nuvarande föreställningssätt. Men sådant får i veten- 

 skapen ej för högt värdesättas. Och för antagandet talar, att det 

 visar sig vara en utmärkt arbetshypotes, som ger enkel och na- 

 turlig forklaring av fakta, som ständigt möta i rodologien och 

 förr varit oförklarliga. Fallet 5 och otaliga likartade ville jag t. 

 ex. tolka så: på en gynsam, solöppen lokal muterar en canina gi. 

 gärna till vir f., båda modifikationerna passa bra för lokalen 

 (även bland Afzelianæ är mutering från gl. till virf. rent av 



