— 296 — 



Metode: „den kombinerede Valens- og Skønsmetode", Arealpro- 

 centbestemmelsen, f. Eks. saaledes som Lagerberg har praktiseret 

 denne ; hertil kan, som alt omtalt, Frekvensbestemmelsen alene 

 ikke uden videre anvendes. Ser man derimod Formationen fra 

 et biologisk Synspunkt, skal man bl. a. bruge Frekvensbestem- 

 melsen af Arterne (i Forbindelse med en Angivelse af den enkelte 

 Arts Kaarpræg, Trivsel); herved angives i bestemt, sammenlignelig 

 Form idetmindste noget om Planternes Tilpasning til Kaarene; 

 i denne Henseende angiver Arealprocenten derimod i og for sig 

 intet, idet Forholdet mellem Arternes Størrelse paa ingen Maade 

 er et Udtryk for Forholdet mellem deres Tilpasningsgrad (se S. 294). 



Forff.s afgørende Udtalelser, Pag. 287, efter Tab. 9, burde 

 saaledes være formet omtrent som følger: 



Den i Tab. 9 viste ,, oerhört'* store Forskel mellem det biologiske 

 Spektrum, der er baseret paa Frekvensprocent („Spridningstal") 

 og det biologiske Spektrum, der er baseret paa Arealprocent, er 

 let at forstaa, idet de to Spektra gengiver to ganske forskellige 

 Ting : henholdsvis Frekvens og Dækning, der hver især „utan all 

 tvekan" gengiver en særdeles væsentlig Side af Vegetationen og- 

 er i Stand til at gengive det tilsigtede paa en saa nøjagtig Maade, 

 som man i det enkelte Tilfælde ønsker. Det i Tab. 9 paa de 

 Hultske „Frekvensgrader" baserede Spektrum, der ligesom Areal- 

 procentbestemmelsen søger at gengive Dækningsgraden (cfr. Pag. 

 271 o. a. St.), er derimod ganske usikker med Hensyn til Nøj- 

 agtighed, idet det alene bygger paa usikkert Skøn ; dette Spek- 

 trum kan derfor ikke paa nogen Maade bruges som Udgangspunkt 

 for en Kritik af det paa Arealprocentbestemmelsen byggede Spek- 

 trum og endnu mindre som Udgangspunkt for en Kritik af det 

 paa Frekvensprocenten byggede Spektrum, der angaar noget 

 ganske andet, nemlig Frekvens, som den paagældende Metode 

 netop gengiver i Tal, der „äro füllt objektiva" (cfr. Pag. 285) ; 

 vi behøver derfor neppe at fremhæve, at ved videnskabelige For- 

 mationsundersøgelser bør i Fremtiden Raunkiærs Valensmetode 

 anvendes i Stedet for den hidtil anvendte Hultske Metode. 



Det foregaaende er i og for sig fuldt tilstrækkeligt til at 

 kvalificere den paagældende Afhandling ; denne indeholder imid- 

 lertid mange andre falske Enkeltheder og Misforstaaelser ; nogle 

 af disse skal jeg kort berøre. 



Først skal jeg, i Tilslutning til det foregaaende, berøre Forff.s 

 Kritik (Pag. 274, 2det Stykke) af følgende Udtalelse hos Lager- 



