— 298 — 



Forff.s Praksis, Lagerberg jo have fuldstændig Ret i det, han om 

 dette Punkt har skrevet. Den nævnte Fremgangsmaade er jo 

 imidlertid ganske utilladelig, forudsat at man ikke først har for- 

 visset sig om, at Frekvensgrad og Arealprocent tilfældigvis nogen- 

 lunde falder sammen i den paagældende Formation. Gaar vi ud 

 fra den Maade, paa hvilken Forfï. (Pag. 287, nederst) mener, at 

 Lagerberg og jeg burde bestemme Frekvensen — at alle Arter, 

 der blot har Skuddele indenfor Prøvefladen, medtages — da gæl- 

 der angaaende Forholdet mellem Frekvensprocent og Arealpro- 

 cent, naar Prøvefladestørrelsen ikke er uendelig lille, paa For- 

 haand kun dette : Frekvensprocenten kan aldrig være mindre end 

 Arealprocenten og denne aldrig større end Frekvensprocenten ; og 

 heraf: den højeste Arealprocent (100) medfører den højeste Fre- 

 kvensprocent (100) ; er Arealprocenten derimod 100 — n (n = 1 — 99), 

 kan Frekvensprocenten variere fra 100 — n til 100 ; er Frekvens- 

 procenten 100 — n, kan Arealprocenten variere fra 1 til 99. An- 

 vendt paa den Hultske Metode vil dette sige, at angaaende 

 Spørgsmaalet om, hvorvidt de Hultske Termini: ,,enstaka, spridd, 

 strödd, riklig, ymnig" anvendt paa Dækning, falder sammen med 

 de samme Termini anvendt paa Frekvens („spridning"), kan paa 

 Forhaand kun siges dette ene: betyder ,, ymnig" fuld Dækning 

 (højeste Dækningsgrad), er ,,spridningen" ogsaa „ymnig" — i alle 

 andre Tilfælde er Forholdet mellem Dækning og „spridning" 

 ubestemt. Blot eet Eksempel: Linum catharticum har paa en 

 given Eng Frekvensprocenten 100, medens dens Arealprocent 

 (nøjagtig bestemt) kan være mindre end 1 ; bedømmes Arten efter 

 Arealdækning, maa den i dette Tilfælde kaldes ,,enstak" (laveste 

 Grad), men bedømmes den efter Frekvens („spridning"), maa den 

 kaldes „ymnig" (højeste Grad). 



Hvorledes de Hultske Frekvensgrader skal kunne udtrykke 

 paa een Gang saavel Frekvensprocenten som Arealprocenten, for- 

 bliver saaledes indtil videre en uløst og vel en uløselig Gaade. 

 Jeg forstaar derfor meget vel, at Forfï. paa andre Steder har 

 indskrænket sig til at lade de Hultske Frekvensgrader udtrykke 

 blot det ene, nemlig Arealprocenten, som de imidlertid, ogsaa 

 efter Forfï. Mening (cfr. 274, 2det Stykke), udtrykker „ofull- 

 st åndigt". 



Som allerede berørt, mener Forfï. (Pag. 287, nederste Stykke), 

 at saavel jeg som Lagerberg „förfara felaktigt, då de vid sina 

 statistiker medräkna f. ex. hemikryptofyter endast, då de äro 

 rotfästade inom rutan" ; og de gør nærmere Rede for deres Kri- 

 tik ved at fremhæve Planter som Astragalus glycyphyllus og La- 



